Справа № 216/1589/22
провадження 1-кп/216/576/22
ВИРОК
іменем України

24 травня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000485 від 31.12.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

01.10.2018 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки. 18.02.2019 Дніпровським апеляційним судом скасовано вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 01.10.2018 у частині призначення покарання, та винесено новий вирок, котрим призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

20.09.2019 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та вироком Дніпровського апеляційного суду від 18.02.2019 визначено остаточне покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 15.10.2021 по відбуттю строку покарання;

за ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах без мети збуту.

Зазначене кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 за таких обставин.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» №62/95-ВР від 15.02.1995, незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - це діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Згідно із затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2000 № 770 Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (далі Перелік): метамфетамін (зазначений у Списку № 1 Таблиці 2 Переліку) віднесено до психотропних речовин обіг яких обмежено.

Згідно з Таблицею № 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188, в редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 № 634, розмір психотропної речовини метамфетамін (первитин) від 0,15 г, що перебуває у незаконному обігу, тягне за собою кримінальну відповідальність, при цьому розмір психотропної речовини метамфетамін (первитин) від 1,5 г до 15,0 г, що перебуває у незаконному обігу, тягне за собою кримінальну відповідальність та вважається великим розміром.

ОСОБА_4 , 30 грудня 2021 року приблизно о 22:00 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, знаходячись в парку ім. Юрія Гагаріна в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, знайшов під одним із дерев, що ростуть біля майданчика відпочинку, поліетиленовий пакет з фіксуючою стрічкою, в якому знаходились 40 фрагментів трубочок із полімерного матеріалу, запаяних з обох боків полімерною речовиною зеленого кольору, у яких містилась кристалічна речовина масами 0,0636 г, 0,0507 г, 0,0487 г, 0,0517 г, 0,0551 г, 0,0542 г, 0,0617 АДРЕСА_2 г, 0,0533 г, 0,0715 г, 0,0634 г, 0,0933 г, 0,0659 г, 0,0635 г, 0,0695 г, 0,0676 г, 0,0745 г, 0,0782 г, 0,0519 г, 0,0538 г., яка за зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину - метамфетамін.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що у щойно знайдених ним та оглянутих 40 трубочках з полімерного матеріалу знаходиться психотропна речовина метамфетамін, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто для власного вживання, помістив пакет з останніми до зовнішньої кишені вдягнутих на ньому штанів, та утримуючи останній при собі, тим самим придбавши, з того часу почав незаконно зберігати психотропну речовину без мети збуту.

Цього ж дня, у невстановлений слідством точний час, ОСОБА_4 зустрів свого знайомого ОСОБА_6 (який не є співучасником кримінального правопорушення), який перебував на автомобілі марки «Daewoo Lanos» сірого кольору з державними номерами НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , що на праві власності належить гр. ОСОБА_7 . Не повідомивши ОСОБА_6 про свою знахідку та злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, розуміючи, що у виявленому ним пакетику знаходиться речовина, обіг якої обмежено, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, зберігаючи при собі знайдену речовину, попрохав ОСОБА_6 відвести його до парку Гданцівський в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, на що останній, не здогадуючись про незаконні дії ОСОБА_4 , погодився.

Далі ОСОБА_4 сів на заднє сидіння салону автомобіля марки «Daewoo Lanos» сірого кольору з державними номерами НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , що знаходилося під керуванням ОСОБА_6 , та направився в напрямку парку Гданцівський в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, таким чином став перевозити на вказаному транспортному засобі психотропну речовину без мети збуту.

Прибувши в зазначене місце ОСОБА_4 покинув салон автомобіля марки «Daewoo Lanos» сірого кольору з державними номерами НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , що знаходилося під керуванням ОСОБА_6 , не помітивши як з зовнішньої кишені штанів, що були одягнені на ньому, випав у салон вищевказаного автомобіля поліетиленовий пакет з фіксуючою стрічкою, в якому знаходились 40 фрагментів прозорих трубочок із полімерного матеріалу, запаяних з обох боків полімерною речовиною зеленого кольору, у яких містилась речовина кристалічного походження, ззовні схожа на психотропну.

Далі, під час руху від парку Гданцівський в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу у напрямку Військового містечка-35, на проїзній частині при в`їзді на ж/м Військове містечко - 35 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу вказаний автомобіль марки «Daewoo Lanos» сірого кольору з державними номерами НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , за порушення правил дорожнього руху був зупинений працівниками ДПП УПП в Дніпропетровській області ППП в м. Кривий Ріг, якими, після проведення поверхневої перевірки транспортного засобу, в ході якого працівниками поліції виявлено підозрілий пакет, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

У період часу з 00:47 годин до 01:22 годин 31 грудня 2021 року працівники поліції на підставі ч.3 ст.233 КПК України було проведено обшук транспортного засобу Daewoo Lanos сірого кольору з державними номерами НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , що на праві власності належить гр. ОСОБА_7 , під керуванням якого був гр. ОСОБА_6 . На підлозі вказаного транспортного засобу біля заднього пасажирського сидіння було виявлено та вилучено 40 фрагментів полімерних трубочок, в яких міститься речовина кристалічного походження масами: 0,0636 г, 0,0507 г, 0,0487 г, 0,0517 г, 0,0551 г, 0,0542 г, 0,0617 г, 0,0591 г, 0,0560 г, 0,0530 г, 0,0501 г, 0,0570 г, 0,0604 г, 0,0627 г, 0,0537 г, 0,0562 г, 0,0560 г, 0,0707 г, 0,0644 г, 0,0551 г, 0,0407 г, 0,0433 г, 0,0716 г, 0,0643 г, 0,0566 г, 0,0704 г, 0,0666 г, 0,0656 г, 0,0533 г, 0,0715 г, 0,0634 г, 0,0933 г, 0,0659 г, 0,0635 г, 0,0695 г, 0,0676 г, 0,0745 г, 0,0782 г, 0,0519 г, 0,0538 г. , котра згідно висновку експерта №СЕ-19/104-22/349-НЗПРАП від 25.01.2022 та висновку експерта №СЕ-19/104-22/346-НЗПРАП від 31.01.2022 містить метамфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса метамфетаміну становить відповідно: 0,0417 г, 0,0350 г, 0,0340 г, 0,0379 г, 0,0370 г, 0,0348 г, 0,0433 г, 0,0406 г, 0,0311 г, 0,0332 г, 0,0303 г, 0,0393 г, 0,0431г, 0,0430 г, 0,0390 г, 0,0398 г, 0,0382 г, 0,0490 г, 0,0399 г, 0,0408 г., 0,0311 г, 0,0290г, 0,0543 г, 0,0477 г, 0,0442 г, 0,0471 г, 0,0484 г, 0,0487 г, 0,0373 г, 0,0515г, 0,0493 г, 0,0685 г, 0,0493 г, 0,0463 г, 0,0499 г, 0,0519 г, 0,0570 г, 0,0554 г, 0,0382 г, 0,0392 г.

Загальна маса метамфетаміну 1,7153 г, що відповідно до Таблиці № 2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188, в редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 № 634, є великим розміром.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання, перевезення психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах без мети збуту.

2. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.
Судом встановлено, що прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та 18 травня 2022 року уклали угоду про визнання винуватості (а.с. 15-20).

У цій угоді зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про можливість її укладення, а саме:

1)беззастережне визнання винуватості, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України незаконно придбав, зберігав, перевозив психотропні речовини у великих розмірах без мети збуту, згода з обставинами вчинення кримінального правопорушення;

2)дії, які підозрюваний вчинив (зобов`язується вчинити) з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення, а саме: підозрюваний в ході досудового розслідування щиро розкаявся;

3)характер і тяжкість повідомленої ОСОБА_4 підозри, зокрема, належність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачуються відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України до категорії нетяжкого злочину.

4)наявність суспільного інтересу у швидкому судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення.

В угоді також зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, - є рецидив злочинів.

При узгодженні виду і розміру покарання ОСОБА_4 в угоді враховано обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, беззастережне визнання ним винуватості, сторони дійшли згоди про можливість призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі двух тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 34000 гривень.

В угоді про визнання винуватості, укладеній прокурором із обвинуваченим, також зазначено, що він беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в судовому провадженні.

Сторони угоди погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Зазначене покарання узгоджено з обвинуваченим ОСОБА_4 при укладенні угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди. Сторонам також відомі обмеження, передбачені в ч. 4 ст. 394, ч. 3 ст. 424 КПК України в частині оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості в апеляційному та касаційному порядку.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.
Під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000485 від 31.12.2021 відносно ОСОБА_4 прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 , зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність цього кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах. Зазначив, що має заощадження які використає для сплати штрафу у разі затвердження угоди.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити укладену з його підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним. Також зазначив, що ОСОБА_4 добровільно звернувся до органу досудового розслідування та всіляко сприяв встановленню істини в кримінальному провадженні.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, у тому числі, щодо нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме, в умисних діях, які полягали в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.

Суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження беззастережно визнав свою вину, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив про цілковите розуміння своїх прав, передбачених в ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, щодо якого він визнав себе винним, виду покарання, що буде застосовано до нього, у разі затвердження угоди. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив суду, що насильство, примус чи погрози з питань укладення угоди до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою, йому ніхто не надавав. Захисник ОСОБА_5 повідомив, що він здійснював захист обвинуваченого під час укладення угоди та повністю підтвердив зазначені його підзахисним обставини.

За результатом перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України судом не встановлено підстав для відмови у її затвердженні, передбачених у ч. 7 ст. 474 КПК України. Крім цього, суд робить висновок, що угоду укладено у кримінальному провадженні з дотриманням вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 2 ст. 309 КК України, яка відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжкого злочину.

Суд також вважає, що угоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам ст.ст. 53, 55, 63, 65 КК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства. Затвердження угоди свідчить про оперативне здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, з метою виправлення останнього. Зазначене сприяє формуванню у суспільства впевненості у невідворотності покарання за вчинені правопорушення.

Суспільний інтерес при винесенні вироку на підставі угоди також полягає у скороченні часу розгляду даної категорії справ, яка не потребує дослідження доказів, а також, економії державних ресурсів, зменшенні навантаження на органи досудового розслідування та суди, які отримують більше часу на розкриття інших злочинів та розгляд їх в суді та забезпечення швидкого відшкодування заподіяних збитків.

Із дослідженого судом у судовому засіданні обвинувального акта, угоди про визнання винуватості та пояснень сторін вбачається, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд встановив, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обґрунтованих підстав уважати протилежне судом не встановлено.

Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угодах, підтвердження ОСОБА_4 цих обставин та визнання ним своєї вини у присутності захисника, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим.

Отже, підстави для відмови у затвердженні зазначеної вище угоди відсутні, остання відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, а тому підлягає затвердженню.

5. Призначення покарання.
Суд, призначаючи покарання, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Тому суд уважає, що визначене угодою покарання відповідає нормам КК України та інтересам суспільства й у частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім.

При цьому суд також враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Із наведеного вбачається, що суд, використовуючи право дискреції, має призначити конкретній особі за конкретний злочин максимально індивідуалізоване покарання. Це право охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності, зокрема й злочинів відповідної категорії.

Суд не вбачає будь-яких привілеїв для обвинуваченого ОСОБА_4 , який досяг угоди із стороною обвинувачення, оскільки таку угоду укладено без жодного примусу лише за бажанням сторін та спрямовані на вирішення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відтак суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства й в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, та забезпечить досягнення мети його застосування.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, та таке покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 309 КК України суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - щире каяття у скоєному та беззастережне визнання ним винуватості, та вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Вказана міра покарання відповідає вчиненому злочину та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

6. Запобіжний захід.
Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

При цьому, суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_4 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також характеризуючі відомості щодо особи обвинуваченого, щире каяття у скоєному і беззастережне визнання ним винуватості, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

8. Процесуальні витрати.
У ч. 2 ст. 124 КПК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Витрати, понесені при проведенні по справі експертизи у розмірі 3260 грн. 78 коп., 3432 грн. 40 коп. суд відносить до процесуальних витрат та вважає за необхідне відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути їх з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

9. Вирішення долі речових доказів.
Питання про долю речових доказів належить вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 65, 66 Кримінального кодексу України, статтями 373, 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 травня 2022 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000485 від 31.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази - 40 фрагментів полімерних трубочок, в яких міститься речовина кристалічного походження масами: 0,0636 г, 0,0507 г, 0,0487 г, 0,0517 г, 0,0551 г, 0,0542 г, 0,0617 г, 0,0591 г, 0,0560 г, 0,0530 г, 0,0501 г, 0,0570 г, 0,0604 г, 0,0627 г, 0,0537 г, 0,0562 г, 0,0560 г, 0,0707 г, 0,0644 г, 0,0551 г, 0,0407 г, 0,0433 г, 0,0716 г, 0,0643 г, 0,0566 г, 0,0704 г, 0,0666 г, 0,0656 г, 0,0533 г, 0,0715 г, 0,0634 г, 0,0933 г, 0,0659 г, 0,0635 г, 0,0695 г, 0,0676 г, 0,0745 г, 0,0782 г, 0,0519 г, 0,0538 г, котра згідно висновку експерта № СЕ-19/104-22/349-НЗПРАП від 25.01.2022 та висновку експерта № СЕ-19/104-22/346-НЗПРАП від 31.01.2022 містить метамфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса метамфетаміну становить відповідно: 0,0417 г, 0,0350 г, 0,0340 г, 0,0379 г, 0,0370 г, 0,0348 г, 0,0433 г, 0,0406 г, 0,0311 г, 0,0332 г, 0,0303 г, 0,0393 г, 0,0431г, 0,0430 г, 0,0390 г, 0,0398 г, 0,0382 г, 0,0490 г, 0,0399 г, 0,0408 г., 0,0311 г, 0,0290г, 0,0543 г, 0,0477 г, 0,0442 г, 0,0471 г, 0,0484 г, 0,0487 г, 0,0373 г, 0,0515г, 0,0493 г, 0,0685 г, 0,0493 г, 0,0463 г, 0,0499 г, 0,0519 г, 0,0570 г, 0,0554 г, 0,0382 г, 0,0392 г; речовини масами 0,035 г, 0,0193 г, 0,0145 г, 0,0179 г, 0,024 г, 0,0241 г, 0,0299 г, 0,0278 г, 0,029 г, 0,0224 г, 0,0195 г, 0,0268 г, 0,0315 г, 0,032 г, 0,0258 г, 0,0218 г, 0,0205 г, 0,0421 г, 0,0358 г, 0,0248, 0,0105 г, 0,0121 г, 0,0414 г, 0,0365 г, 0,0225 г, 0,0373 г, 0,0389 г, 0,0308 г, 0,0233 г, 0,0363 г, 0,0353 г, 0,063 г, 0,0356 г, 0,0385 г, 0,0441 г, 0,0367 г, 0,0457 г, 0,0446 г, 0,022 г, 0,0227 г, що знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів КРУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити після набрання вироком законної сили.

Речові докази - 5 оптичних дисків (DVD-R дисків) з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських за 30.12.2021 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази - транспортний засіб «Daewoo Lanos» сірого кольору з державним номером НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане на ім`я ОСОБА_7 , що знаходяться на його відповідальному зберіганні залишити у власника ОСОБА_7 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судових експертиз дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-22/349-НЗПРАП від 25.01.2022 в сумі 3260,78 грн. та № СЕ-19/104-22/346-НЗПРАП від 31.01.2022 в сумі 3432,40 грн.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1