Справа № 165/3205/21
Провадження № 1-кп/165/195/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську кримінальне провадження №0000570 від 31 серпня 2021 року за ч.2 ст.190 КК України про затвердження угоди про примирення від 29 вересня 2021 року укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Горохів Волинської області, українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, інвалідом І-ІІ групи не являється, востаннє судимий вироком Апеляційного суду Волинської області від 27 вересня 2018 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , суд,

встановив:

24 серпня 2021 року, приблизно в 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з умислом на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, під приводом прохання для здійснення дзвінка, незаконно, повторно заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 марки "Huawei", модель"Y" синього кольору, вартістю 2000 грн., з вмонтованою сім-картою оператора стільникового зв`язку "Київстар" № НОМЕР_1 , яка для потерпілого майнової цінності не становить, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2000 грн.
Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, вищезазначену угоду про примирення просить затвердити, оскільки укладена ним добровільно і він погоджується на покарання узгоджене в угоді.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, у якій просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим (а.с.46).

При прийнятті рішення про затвердження угоди, укладеної між потерпілим та обвинуваченим про примирення, у судовому засіданні встановлено, що зміст даної угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає винуватість у вчиненні даного злочину.

Додаткових обов`язків для обвинуваченого ОСОБА_4 , які були б пов`язані із співпрацею у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, угодою не передбачається.

Покарання, узгоджене сторонами угоди та на призначення якого згоден обвинувачений ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України обмеження волі на строк один рік, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, а саме: для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмові від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу; для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди та наслідки невиконання угоди сторонам зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з того, що відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесене відповідно до ч.4 ст.12 КК України до нетяжкого злочину. Міра покарання погоджена сторонами угоди відповідає санкції ч.2 ст.190 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням відповідних обов`язків відповідає вимогам ст.75, ст.76 КК України, зважаючи на пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, та не встановлення судом обтяжуючих вину обвинуваченого обставин.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4, ч.5 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні не заперечила щодо затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілим та обвинуваченим, зазначила, що угода відповідає вимогам ч.3 ст.469, ст.471 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а кримінальне провадження свідчить про підстави для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з вище викладеного, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, думку потерпілого висловлену в письмовій заяві, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Арешт на майно у даному кримінальному провадженні не накладався.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.370, ст.373, ст.374, ст.474, ст.475 КПК України, суд,

ухвалив:

Угоду про примирення від 29 вересня 2021 року у кримінальному провадженні №0000570 від 31 серпня 2021 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75, ст.76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, якщо протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку обчислювати ОСОБА_4 з часу проголошення вироку, тобто з 19 вересня 2022 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим щодо якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, в той же строк з часу вручення йому копії вироку.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 і прокурору.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1