Провадження № 1-в/592/20/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, або заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, або заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. Клопотання обгрунтовує тим, що подальше тримання його під вартою порушує ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 12.03.2019 року Європейський Суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Пєтухов проти України», в якому констатував, що довічне позбавлення волі осіб без права перегляду такого вироку і перспективи дострокового звільнення суперечить Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Просить застосувати до нього як норму прямої дії рішення ЄСПЛ у справі «Пєтухов проти України».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , його захисник клопотання підтримали.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки за вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року ОСОБА_5 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі. Підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі не має.

Заслухавши думку засудженого, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав:

Суд установив, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року ОСОБА_5 було засуджено за ст.115 ч.2 п.п.1,6,12, ст.187 ч.4, ст.194 ч.2 ст.289 ч.3, ст.357 ч.3, 70 ч.1 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Верховного Суду України від 22.03.2005 року вирок Апеляційного суду Сумської області від.15.12.2004 року відносно ОСОБА_5 залишений без змін.

Статтею 63 КК України визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі найсуворіше покарання у кримінальному праві України. Цей вид покарання передбачено в альтернативі з позбавленням волі на певний строк за обмежене коло особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.07.2020 року у справі №1-42/2004 за заявою ОСОБА_6 з підстав встановлення міжнародною судовою установою порушення Україною міжнародних зобов`язань (справа «Петухов проти України») зауважила, що в національному законодавстві України існує суттєва законодавча прогалина, що стосується врегулювання можливості звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Однак заповнення прогалин у нормативно-правових актах, прийняття законів, внесення до них змін і доповнень, узгодження їх положень між собою є прерогативою законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Адже варто розрізняти повноваження щодо правотворення, які належать законодавчому органу, та повноваження щодо правозастосування, що реалізуються судовими органами в процесі здійснення правосуддя.

Ураховуючи викладене, у справі «Петухов проти України № 2» ЄСПЛ установив системну проблему в законодавстві України, яку можна подолати лише заходами загального характеру, спрямованими на усунення її першопричини, шляхом внесення змін до чинного законодавства та практики його застосування.

З урахуванням тієї обставини, що на момент розгляду Великою Палатою Верховного Суду необхідних змін до національного законодавства на виконання рішення ЄСПЛ «Петухов проти України №2» законодавчим органом не внесено, порядок та умови перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі нормативно не визначені, Верховний Суд позбавлений можливості розглянути питання про перегляд призначеного покарання ОСОБА_6 у виді довічного позбавлення волі, як про це просить заявник.

Частина 2 ст.87 КК України передбачає, що актом про помилування Президента може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років стосовно індивідуально визначеної особи.

Також положеннями КВК України передбачена можливість подання засудженим до довічного позбавлення волі клопотання про його помилування після відбуття не менше 20 років призначеного покарання ( ч.7 ст.151 КВК України).

Отже, кримінальним законом передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк за визначеною законодавством процедурою.

З викладених підстав, клопотання ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, або заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , 1983 року народження, про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, або заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1