Номер провадження: 11-сс/813/404/22
Справа № 494/108/22 1-кс/494/35/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

представника скаржника ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року про повернення скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ №2 Березівського РВП ГУ НП в Одеській області від 28.07.2021 року про закриття кримінального провадження №0000076 від 23.12.2019 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції
Зазначеною ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 було повернуто її скаргу на постанову слідчого СВ №2 Березівського РВП ГУ НП в Одеській області від 28.07.2021 року про закриття кримінального провадження №0000076 від 23.12.2019 року.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, послався на те, що кримінальне правопорушення було вчинене на території Ширяївського району Одеської області, а тому дана скарга не підлягає розгляду Березівським районним судом Одеської області.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає її такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що звертаючись із аналогічною скаргою до слідчого судді Ширяївського районного суду Одеської області, її скарга була повернута на підставі ст.218 КПК України.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд її скарги іншим слідчим суддею.

Позиції учасників апеляційного розгляду
В судове засідання прокурор не з`явився, до початку судового розгляду подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, а тому апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу відсутності прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, скаржника та її представника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000076 від 23.12.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст129, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.190 КК України.
Так, 28.07.2021 року постановою СВ №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 вищезазначене кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 на вищезазначену постанову слідчого звернулась до слідчого судді Ширяївського районного суду Одеської області зі скаргою, яку їй було повернуто, оскільки ця скарга не підлягала розгляду у цьому суді.
В подальшому, ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Березівського районного суду Одеської області на вищевказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Оскарженої ухвалою скаргу ОСОБА_7 повернуто з мотивів того, що скарга була подана до Березівського районного суду Одеської області з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки місцем вчинення кримінального правопорушення є с. Маркевичиве Березівського (раніше Ширяївського) району Одеської області.
З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.
Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.
Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.
Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.
Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а саме: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими Главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Частиною 2 ст. 304 КПК України передбачено, що скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;
3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Положеннями ч. 1 ст. 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Проте, чинний кримінальний процесуальний закон не містить чіткого визначення підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування.
Тому, апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно керуватися загальними засадами кримінального провадження, а саме законності, що регламентовано ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» від 22.03.2018 №2367-VIII внесені зміни до КПК України, чинним на момент розгляду скарги, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 КПК України передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, апеляційний суд робить висновок про те, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Досудове розслідування здійснюється відповідно до правил підслідності, встановлених у ст. 216 КПК України. Кримінальним процесуальним кодексом України підслідність кримінальних правопорушень визначається за територіальністю їх вчинення та органами, уповноваженими на розслідування цих кримінальних правопорушень.
Поруч з наведеним, колегія суддів враховує, що саме слідчого суддю КПК наділяє повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях. Із наведеного вбачається, що процесуальний закон зобов`язує слідчих суддів визначати підсудність поданих їм клопотань, заяв та скарг, із огляду зокрема й на те, що згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За наведених вище обставин, враховуючи наявність кримінального провадження №0000076 від 23.12.2019 року в провадженні саме СВ №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, колегія суддів дійшла висновку, що скарга ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження має розглядатися саме Березівським районним судом Одеської області.
Крім того, ОСОБА_7 ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 20.01.2022 року було повернуто її скаргу саме з підстав того, що вона підсудна тому місцевому суду, до територіальної юрисдикції якого відноситься орган досудового розслідування даного кримінального провадження.
Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, колегія суддів визнає обґрунтованими.
За урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржена ухвала слідчого судді є необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу
Керуючись ст.ст. 214, 218, 303, 304, 309, 370, 404-407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року про повернення скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ №2 Березівського РВП ГУ НП в Одеській області від 28.07.2021 року про закриття кримінального провадження №0000076 від 23.12.2019 року скасувати.

Постановити нову, якою скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ №2 Березівського РВП ГУ НП в Одеській області від 28.07.2021 року про закриття кримінального провадження №0000076 від 23.12.2019 року повернути до Березівського районного суду Одеської області для розгляду іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4