Номер провадження: 11-кп/813/609/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2021 року, якою на підставі ст.49 КК України
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, має вищу освіту, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, не судимий, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №00005278 від 11.08.2018 року було закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2021 року було задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №00005278 від 11.08.2018 року, було закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , скоєно 11.08.2018 року та відноситься до категорії нетяжких злочинів, з моменту вчинення злочину строк давності розгляду даного кримінального провадження сплив, тому наявні передбачені законом підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 і звільнення його від кримінальної відповідальності

Судом першої інстанції встановлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 11.08.2018 року, приблизно о 02 год. 00 хв., більш точний час не встановлений, в Приморському районі, м. Одеса, керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ», д/н НОМЕР_1 , допустив порушення вимог п. п. 2.3 «б», 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перетинала проїзну частину зліва наліво за ходом руху керованого ним автомобіля «MERCEDES-BENZ» у невстановленому для цього місці.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, які не були небезпечними для життя та спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день, і за цим критерієм, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
На вказану ухвалу потерпіла ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала суду є необґрунтована та незаконна зокрема, стверджує, що дії обвинуваченого невірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України оскільки потерпіла в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Зазначає, що висновок судового експерта №641 від 26.04.2019 року є необґрунтованим, неповним, необ`єктивним, не заснованим на медичних знаннях та методиках, викривляє фактичні обставини в зв`язку з чим до суду було подано клопотання про проведення комісійної судово-медичної експертизи про встановлення тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Потерпіла вказує, що до теперішнього часу продовжує лікування, однак стан здоров`я залишається тяжким, одужання йде дуже повільно та довго, а повне одужання неможливе через втрату функцій органів.

У зв`язку з викладеним, потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_10 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його та потерпілої.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності потерпілої та її представника, враховуючи їх належне повідомлення та звернення з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності потерпілої та її представника.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали суду, вона відповідає вимогам зазначеної вище норми закону, оскільки у ній наведені докладні мотиви на підтвердження встановлених судом обставин та положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.
Так, розглядаючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується останній, відноситься до категорії нетяжких злочинів та з моменту його вчинення минуло більше трьох років; перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався; дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого та звільнення його ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України і, відповідно, закриття кримінального провадження стосовно нього за ч.1 ст.286 КК України.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Санкцією ч.1 ст.286 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), за якою обвинувачується ОСОБА_8 , передбачене покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, що відповідно до ч.2 ст.12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) є злочином невеликої тяжкості.
Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 309/1201/15-к).
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України 18.08.2018 року.
Тобто, на день постановлення оскаржуваної ухвали минуло понад три роки з дня вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку він не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності сплинули.
Апеляційний суд звертає увагу, що на час розгляду клопотання судом першої інстанції не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків, згідно ч.2 ст. 49 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 наполягав на закритті відносно нього кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України.
При цьому судом першої інстанції було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_8 , що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що дії обвинуваченого невірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, з таких підстав.

Статтею 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи наведене, оскільки суд не може виходити за межі висунутого особі обвинувачення, зокрема в сторону погіршення його становища та з урахуванням того, що судом матеріали кримінального провадження не досліджувалися, оскільки на час коли розпочався судовий розгляд закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України, за висунутим йому обвинуваченням за ч.1 ст. 286 КК України, та обвинувачений звернувся із відповідним клопотанням, прокурор не змінював обвинувачення, а тому суд самостійно не може змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яка погіршить становище обвинуваченого, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок судового експерта є необґрунтованим, неповним та необ`єктивним у даному випадку не має правового значення для розгляду кримінального провадження, оскільки, як вже було зазначено, обвинувачення ОСОБА_8 висунуто за ч.1 ст.286 КК України, тому суд не вправі виходити за межі висунутого йому обвинувачення, зокрема в сторону погіршення його становища.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України, тому апеляційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Керуючись ст. 284, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2021 року, якою, на підставі ст.49 КК України обвинувачений ОСОБА_8 був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №00005278 від 11.08.2018 року було закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4