Справа № 336/9809/21
Провадження № 1-кп/336/385/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, стосовно якої вирішується питання
про застосування примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання у кримінальному провадженні за № 0000887 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, який отримав неповну вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В :

26.11.2021 року до суду надійшло кримінальне провадження з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України в стані неосудності.
В клопотанні порушується питання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із суворим спостереженням, а обставини вчинення суспільно небезпечного діяння і його кримінально правова оцінка викладені так:
11.07.2021 р. в період часу з 22.00 до 22.50 год. ОСОБА_4 , знаходячись на ділянці ґрунтової дороги поряд з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 , який в подальшому переріс у штовханину у груди один одного, внаслідок чого ОСОБА_4 , маючи умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з метою реалізації свого протиправного злочинного умислу, наніс не менше ніж два травматичні впливи ОСОБА_7 , один з яких за допомогою предмету, схожого на клинок ножа, який утримував у лівій руці.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради № 1311п від 21.07.2021 р. тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівої половини грудної клітки в проекції 4 ребра по парастеральній лінії з ушкодженням верхньої долі лівої легені, правого шлуночка серця з розвитком гемопневмотораксу І ст. (скупчення крові і повітря в плевральній порожнині) у ОСОБА_7 кваліфікуються як тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя; садно в області лівого передпліччя у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Після чого, ОСОБА_4 попрямував з місця вчиненого кримінального правопорушення (злочину), проте був затриманий працівниками поліції біля свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_7 було своєчасно госпіталізовано та надано медичну допомогу, внаслідок чого він залишився живим.
Тим самим ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто вбивства потерпілого ОСОБА_7 , проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілому було вчасно надано медичну допомогу.
Органом досудового розслідування за погодженням з прокурором надана кримінально правова оцінка суспільно небезпечному діянню, вчиненому ОСОБА_4 , як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, з висновком, що він своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Клопотання містить посилання на докази, які підтверджують участь особи у скоєнні суспільно небезпечного діяння.
В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи з суворим наглядом щодо ОСОБА_4 підтримала, просила його задовольнити, надала на дослідження докази, що підтверджують час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 , наявність у нього психічної хвороби, розладу психічної діяльності на час вчинення суспільно небезпечного діяння, а також його небезпечність внаслідок психічного стану для себе і інших осіб.
ОСОБА_4 , як особа відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, в судовому засіданні не оспорював причетності до отриманих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в результаті його дій, але вказав, що діяв у межах самооборони, побоюючись за своє життя та здоров`я. Саме ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перший напав на нього та двічі вистрілив з вогнепальної зброї, після чого пішов.
Захисник ОСОБА_5 , позицію якого підтримала законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 зазначив, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, тобто за фактичними наслідками, які настали в результаті його дій.
Судом були досліджені надані прокурором наступні докази:
Потерпілий ОСОБА_7 в суді пояснив, що ОСОБА_4 є його сусідом, конфліктів між ними раніше не виникало. Ввечері 11.07.2021 р. потерпілий, почувши гавкіт собак, вийшов на подвір`я. Біля автомобілів, що знаходились на ділянці дороги поблизу його будинку, помітив ОСОБА_4 . ОСОБА_4 сидів біля колеса та, підсвічуючи собі ліхтарем мобільного телефону, щось шукав. ОСОБА_7 попрохав ОСОБА_4 не дражнити собак та йти додому. ОСОБА_4 пішов, а приблизно через 5 хивилин потерпілий знову помітив світло біля транспортних засобів. На запитання, що знову сталося, ОСОБА_4 пояснив, що шукає «леприконів». На чергове прохання піти додому, ОСОБА_4 став поводити себе агресивно, почав рухатися в бік потепілого, замахуватися для нанесення удару, хапати за «грудки». ОСОБА_7 відштовхував ОСОБА_4 , між ними зав`язалася бійка в ході якої вони наносили один одному удари руками в область тулубу та ногами. Під час бійки потерпілий помітив в лівій руці ОСОБА_4 якийсь предмет, яким останній наніс йому цілеспрямований удар в груди. Помітивши на собі кров, ОСОБА_7 розвернувся, крикнув сусідці, яка знаходилась неподалік, щоб викликала швидку та направився додому. Свідомість не втрачав, відчув слабкість лише, коли прибула швидка, якою його було госпіталізовано до лікарні.
Свідчення ОСОБА_7 в суді узгоджуються з тими, що були надані потерпілим під час проведення слідчого експерименту 29.09.2021 р. (т.2 а.с.10-15), відеозапис якого було відтворено в процесі розгляду клопотання.
Свідок ОСОБА_8 надала свідчення про те, що є сусідкою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 11.07.2021 р. приблизно о 22.00 год. знаходилась вдома, прийшов син та повідомив, що біля автомобілів потерпілого хтось ходить. Вона зателефонувала ОСОБА_7 та через деякий час вийшла на вулицю, де зустріла ОСОБА_7 , почали спілкуватись та потерпілий повідомив, що біля авто був ОСОБА_4 , який шукав «леприконів». Через деякий час ОСОБА_4 повернувся, та між ним і ОСОБА_7 відбулася бійка. Хто наніс перший удар свідок не бачила. В той час коли ділянка місцевості була в полі її зору, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вже наносили один одному удари. В руці у ОСОБА_4 була зв`язка ключів, на якій знаходився невеликий ніж та яким ОСОБА_4 став розмахувати перед потерпілим та вдарив його. ОСОБА_8 допомогла ОСОБА_9 дійти до будинку, викликала швидку. ОСОБА_4 в цей час залишався на місці та став кликати ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_11 в суді пояснила, що потерпілий є її чоловіком, а ОСОБА_4 сусідом. 11.07.2021 р. приблизно об 22-23.00 год. вони вже лягли спати, прокинувшись, помітила, що чоловіка нема в кімнаті. Через деякий час ОСОБА_7 зайшов до будинку, мав кровотечу в області грудної клітини, попрохав викликати швидку та, згодом, був госпіталізований.
Відповідно до протоколів огляду місця події від 12.07.2021 року (т.1 а.с.124-132, 133-140) і фототаблицями до них було оглянуто місце події, а саме ділянка ґрунтової дороги поряд з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , в ході яких була зафіксована обстановка кримінального правопорушення та вилучені сліди та предмети кримінального правопорушення (злочину).
Постановою від 12.07.2021 року визнано в якості речових доказів по кримінальному провадженню виявлені та вилучені в ході оглядів об`єкти та предмети: зразок ґрунту з РБК та клинок від ножа (т.1 а.с.141-142).
Відповідно до висновку експерта № 2453 (т.2 а.с.19-21), кров потерпілого ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_4 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0. У плямах на шортах потерпілого ОСОБА_7 встановлена наявність крові людини та виявлений антиген А, що не виключає належність крові особі (особам) групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, яким є потерпілий ОСОБА_7 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_4 виключається.
З висновку експерта № 2399 (т.2 а.с.16-18) судом встановлено, що у ґрунті, вилученому з місця події, встановлена наявність крові людини та виявлений антиген А з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає належність крові особі (особам) групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, яким є потерпілий ОСОБА_7 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_4 виключається.
Згідно висновку експерта № 2400 (т.2 а.с.38-39), при судово-цитологічному дослідженні зв`язки з п`яти дверних ключів, клинка та кільця наявність крові не встановлена.
Згідно висновку експерта № 1311п (т.1 а.с.144-146) проникаюче поранення лівої половини грудної клітки в проекції 4 ребра по парастеральній лінії з ушкодженням верхньої долі лівої легені, правого шлуночка серця з розвитком гемопневмотораксу І ст. (скупчення крові і повітря в плевральній порожнині) у ОСОБА_7 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Садно в області лівого передпліччя у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Дані ушкодження утворились від дії предмета, що має властивості колюче-ріжучого. Взаєморозташування ОСОБА_7 і нападаючого в момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути будь-яким при умові доступності відповідної ділянки тіла для нанесення ударів. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 утворились не менше, ніж від 2-х травматичних впливів.
Згідно висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 1640/к (т.2 а.с.31-36), згідно відеозапису слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 20.07.2021 р. останній зазначає, що він та потерпілий наносили один одному удари кулаками та нижніми кінцівками по обличчю та тулубу. Підозрюваний ОСОБА_4 знаходячись у вертикальному положенні навпроти потерпілого, розмахував лівою рукою, в якій утримував зв`язку ключів з клинком ножа без рукоятки, в напрямку зліва направо та справа наліво навпроти передньої поверхні грудної клітки потерпілого. Згідно даних з медичної карти стаціонарного хворого № 10953 із КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР у потерпілого ОСОБА_7 наявна рана над 4 ребром ліворуч, рановий канал йде згори до низу, довжина ранового каналу 4-5 см. Таким чином, враховуючи напрямок ранового каналу (згори донизу), можливість утворення рани грудної клітки ліворуч у потерпілого ОСОБА_7 за механізмом який демонструє підозрюваний ОСОБА_4 20.07.2021 р. є малоймовірною. Можливість утворення садна (поверхневого надрізу) в ділянці середньої третини лівого передпліччя потерпілого ОСОБА_7 за механізмом який демонструє підозрюваний ОСОБА_4 20.07.2021 р. не виключається.
Відповідно до висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 1874/к (т.1 а.с.148-153), показання потерпілого ОСОБА_7 подані ним перегляді відеозапису слідчого експерименту за його участю (29.09.2021) про хватання та штовхання його руками в ділянку передньої поверхні грудної клітки, не можуть бути проаналізовані при проведенні судово-медичної експертизи через те, що наявність візуально визначаємих тілесних ушкоджень на даній частині тіла потерпілого, не встановлена. Таким чином, між даними про характер та локалізацію тілесного ушкодження (колото-різана рана, що розташована в проекції 4 ребра по лівій парастеральній лінії) та обставинами її нанесення, при перегляді відеозапису слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 29.09.2021 р., встановлено збіг за локалізацією та механізмом утворення, а саме: клинок ножа, що утримував в лівій руці підозрюваний, діяв в ділянку передньої поверхні грудної клітки ліворуч, як колюче-ріжучий предмет. На підставі вищевикладеного можливість утворення рани в ділянці грудної клітки ліворуч (в проекції 4-го ребра по парастеральній лінії) у ОСОБА_7 за механізмом на який вказує потерпілий при перегляді відеозапису слідчого експерименту за його участю (29.09.2021 р.) не виключається.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 26.07.2021 року № 323 (т.2 а.с.22-27) ОСОБА_4 потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи для уточнення діагнозу, виключення симулятивної поведінки та винесення остаточного експертного рішення.
З висновку судово-психіатричного експерта № 136 від 07.10.2021 р. (т.2 а.с.42-45), ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_4 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Заслухавши пояснення учасників процесу, потерпілого та свідків, дослідивши письмові докази, які є належними і допустимими, суд приходить до висновку, що кожен доказ, як окремо так і в їх взаємозв`язку доводять поза розумним сумнівом, що мало місце суспільно небезпечне діяння, що це суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_4 в стані неосудності, і що він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи із суворим спостереженням.
Разом з тим, досліджені докази не доводять що ОСОБА_4 вчинив саме таке суспільно небезпечне діяння, якому органом досудового розслідування надана кримінально правова оцінка за ч. 2 ст. 15, 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, у спосіб та за обставин, які були встановлені під час досудового розслідування і викладені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру.
За наслідками досліджених судом доказів, судом встановлено наступні обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння.
11 липня 2021 року, в період часу з 22 години 00 хвилин до 22 години 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані неосудності, не усвідомлюючи фактичного характеру і соціальної небезпеки своїх дій внаслідок психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, знаходячись на ділянці ґрунтової дороги поряд з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_7 , який в подальшому переріс у штовханину у груди один одного, наніс не менше ніж два травматичні впливи ОСОБА_7 , один з яких за допомогою предмету, схожого на клинок ножа, який утримував у лівій руці.
Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради № 1311п від 21.07.2021 р. тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівої половини грудної клітки в проекції 4 ребра по парастеральній лінії з ушкодженням верхньої долі лівої легені, правого шлуночка серця з розвитком гемопневматориксу І ст. (скупчення крові і повітря в плевральній порожнині) у ОСОБА_7 кваліфікуються як тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя; садно в області лівого передпліччя у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Після чого, ОСОБА_4 попрямував з місця події, проте був затриманий працівниками поліції біля адреси свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_7 було своєчасно госпіталізовано та надано медичну допомогу, внаслідок чого він залишився живим.
Таким чином, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто суспільно небезпечне діяння, що має ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Надаючи кримінально правову оцінку суспільно небезпечному діянню, що вчинено ОСОБА_4 , на переконання суду, орган досудового розслідування і прокурор припустилися помилки, зазначаючи про умисний характер його дій, про спрямованість умислу на умисне вбивство, і не доведення умислу до кінця з причин, що не залежали від його волі, не врахувавши, що ОСОБА_4 на час вчинення цих дій був неосудним, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок тимчасового розладу психічної діяльності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Отже, згідно вимог ст. 18, ст. 19 КК осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків, і така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками, що є умовою визнання особи винною у вчинені кримінально караного діяння злочину.
Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.
Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.
Відповідно до дослідженого судом висновку експертизи № 136 від 07.10. 2021 року на час вчинення суспільно небезпечного діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, що позбавляло його здатності розуміти свої дії та керувати ними, що за вищезазначеними критеріями свідчить про неосудність ОСОБА_4 .
Згідно ж приписів ст. 15 КК України замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання, а, відтак, за умови перебування ОСОБА_4 у стані неосудності, юридична оцінка вчиненого ним суспільно небезпечного діяння за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі є неправильною.
З огляду на те, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Кримінально - правова оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.
Отже, ОСОБА_4 вчинив в стані неосудності суспільно небезпечне діяння, кримінально правова оцінка якого, виходячи з наслідків, що настали, відповідає ч. 1 ст. 121 КК України.
Згідно з ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру (ч. 2 ст. 513 КПК України).
Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, як, зокрема, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Зваживши на вказані приписи, суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння у стані неосудності та, як наслідок, необхідність застосування щодо останнього примусових заходів медичного характеру
Керуючись ст. ст.19, 93-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», продовжити до набрання даною ухвалою законної сили.
Витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.
Речові докази:зразок ґрунту з РБК та клинок від ножа, що перебувають на зберіганні у камері схову ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1