Справа № 460/3751/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/359/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 25 березня 2022 року,
з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до дванадцяти років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання з 18 квітня 2017 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України (у редакції Закону від 26 листопада 2015 року), зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення, з 18 квітня 2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження, речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 17 квітня 2017 року, у період часу з 22.15 год. до 22.50 год., перебуваючи у палатці військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у с. Дубровиця, Яворівського району, Львівської області, під час побутового конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на вбивство ОСОБА_10 , умисно, протиправно заподіяв смерть ОСОБА_10 , нанісши їй п`ять ударів клинком ножа у ділянки знаходження життєво важливих органів - шию та грудну клітку, а саме, в підщелепову ділянку і ліву бокову поверхню шиї (наскрізне поранення), передню поверхню шиї, передню поверхню грудей зліва, чим заподіяв потерпілій наскрізне колото-різане ушкодження шиї в підщелеповій ділянці і лівій боковій поверхні шиї, які сполучені між собою рановим каналом, за ходом якого ушкоджені м`язи надпід`язикової кістки, глотка, ліва внутрішня сонна артерія, ліва внутрішня яремна вена, лівий грудинно-ключично-соскоподібний м`яз, крововиливи у м`які тканини шиї за ходом ранового каналу, різане ушкодження на передній поверхні шиї з пересіченням гортані на рівні перснеподібного хряща, правої зовнішньої і внутрішньої яремної вен, часток щитоподібної залози, з ушкодженням стінки правої внутрішньої сонної артерії, правого грудинно-ключично-соскоподібного м`язу і під`язикової кістки, від лівого кінця якої пролягає рановий канал з крововиливами у м`яких тканинах лівої надключичної ділянки і пахвово-лопаткової ділянки зліва, два сліпі проникаючі колото-різані поранення грудей з ушкодженням лівої легені, що перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Зазначає, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не відповідав вимогам чинного законодавства, оскільки прокурор обмежився лише формальним посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та не виклав правової кваліфікації кримінального правопорушення і формулювання обвинувачення, чим не надав можливості обвинуваченому, чітко зрозуміти суть обвинувачення.

Звертає увагу на недоліки, допущені слідчим при проведенні процесуальних, слідчих дій у кримінальному провадженні та неповноту судового розгляду, неналежну оцінку судом пояснень свідків, які не були очевидцями події, а також ряду письмових і речових доказів, що сторона захисту вважає недопустимими, зокрема, протоколу огляду місця події від 18 квітня 2017 року, висновків експертів та інше через порушення процесуального порядку їх проведення, порядку відібрання біологічних зразків та права на захист.

Акцентує, що ОСОБА_6 свідомо ввів в оману свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і оговорив себе, повідомивши про вчинення ним злочину, оскільки, на той час, був впевнений, що ОСОБА_10 вбила його наречена ОСОБА_14 , але через її вагітність і любовні почуття, вказував на себе.

Вважає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 18 квітня 2017 року з фототаблицею до нього у зв`язку з тим, що огляд проводився у палатці, що вважалася тимчасовим житлом для військовослужбовців, зокрема, для ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не надавали добровільної письмової згоди на проведення даної слідчої дії.

На переконання апелянта, проведений слідчим огляд місця події фактично є обшуком, який згідно з приписами ч.2 ст. 234 КПК України здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді.

Просить скасувати вирок Городоцького районного суду Львівської області від 25 березня 2022 року відносно ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю його вини.

На апеляційну скаргу сторони захисту прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_9 подав заперечення, в якому покликається на те, що при розгляді справи суд першої інстанції вірно та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, визначив останньому справедливе покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.

Просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Городоцького районного суду Львівської області від 25 березня 2022 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурорів про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таказадоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були дотримані.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, а саме як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна правова оцінка.

Зокрема, показаннямив суді першої інстанції свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на той час військовослужбовців в/ч польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про те, що в ніч з 17 на 18 квітня 2017 року військовослужбовець ОСОБА_6 зізнався їм у вбивстві військовослужбовця ОСОБА_10 , яку, з його слів, він зарізав, а потім витягнув з палатки та кинув у вигрібну яму. На місці події свідки бачили кров, а біля палатки сліди волочіння, що вели у бік вигрібної ями. Крім цього, свідок ОСОБА_11 зазначив, що обвинувачений був одягнутий у військову форму, мав із собою рюкзак, а на обличчі в ОСОБА_6 було кілька подряпин.

Допитаний в місцевому суді свідок ОСОБА_13 пояснив, що вночі 17 квітня 2017 року, в присутності командира батальйону ОСОБА_16 , черговий по батальйону доповів йому, як виконуючому обов`язків заступника командира батальйону, про вбивство військовослужбовцем ОСОБА_6 військовослужбовця ОСОБА_10 , крім цього, черговий зазначив, що ввечері чув з палатки ОСОБА_6 шум, а після події бачив кров у палатці та сліди волочіння і крові від палатки до вигрібної ями, де лежало тіло потерпілої з порізом на горлі та ножовим пораненням у серце. Також, черговий повідомив, що бачив пригніченого ОСОБА_6 з ножем та рюкзаком біля штабу і чув, як він зізнався у вбивстві ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснив, що про вбивство ОСОБА_10 . ОСОБА_6 дізнався від ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та ходив до палатки обвинуваченого і бачив перевернутий стіл, сліди крові та волочіння. Крім цього зазначив, що до події злочину бачив у ОСОБА_6 ніж, заперечив наявність конфліктів між ОСОБА_10 та іншими військовослужбовцями, в т.ч. і з ОСОБА_14 .

Показаннями у суді свідка ОСОБА_18 про те, що 17 квітня 2017 року перебував у відпустці та повернувся у військове містечко 18 квітня 2017 року ввечері. Від інших військовослужбовців дізнався, що ОСОБА_6 вбив ОСОБА_10 . Бачив кров у палатці на його одязі і між ліжками. Ствердив, що між ОСОБА_14 і ОСОБА_10 були нормальні відносини, про конфлікти між ними не чув.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції пояснила, що бачила на тілі потерпілої ОСОБА_10 рани в ділянці грудної клітки і на шиї, а також сліди крові біля вигрібної ями. Крім цього зазначила, що після події ОСОБА_6 їй повідомив, що не винний. У палатці були ОСОБА_20 та ОСОБА_14 , яка спала і на ній слідів крові не бачила.

Так, за змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим.
Отже, незважаючи на вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочину в умовах неочевидності для сторонніх осіб, колегія суддів вважає, що місцевим судом підставно покладено в основу обвинувального вироку відносно останнього показання вищезазначених свідків військовослужбовців, оскільки вони надали інформацію у кримінальному провадженні щодо тих фактів, які сприймали особисто.
Таким чином, хоча свідки не були безпосередньо присутні під час вчинення кримінального правопорушення, однак бачили його наслідки та згодом, перебували на місці події і надали інформацію щодо елементів обстановки і слідів злочину, також, зазначили про особливості поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , який зізнався у вбивсті ОСОБА_10 , що в даному конкретному випадку має значення для встановлення істини у справі.
Відтак, всупереч доводам апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає наведені докази належними та допустимими.
Крім цього, що стосується допиту свідка ОСОБА_21 слідчого, то, на переконання колегії суддів, така необхідність є виправданою задля спростування тверджень сторони захисту про вчинення психологічного тиску під час відмови ОСОБА_6 від дачі показань, а також щодо порушення вимог КПК України, які стосуються проведення допиту ОСОБА_6 без участі адвоката.

Так, свідок ОСОБА_21 ствердив, що слідчі дії із ОСОБА_6 провів із дотриманням вимог КПК України та за участі захисника, психологічний та фізичний тиск на обвинуваченого під час досудового розслідування заперечив, також зазначив, що скарги на процесуальні дії від ОСОБА_6 не надходили, після відкриття та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 зауважень не мав і під час допиту вказував лише на себе, як винуватого в умисному вбивстві ОСОБА_10 .

Також, як вірно констатовано у вироку, відсутність скарг обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування, що не заперечив останній у суді, підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 07 вересня 2017 року, з яким він ознайомлений у повному обсязі, зауважень і доповнень не мав, про що зазначив власноручно разом із своїм захисником.

Окрім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується і проаналізованими місцевим судом письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події з фото таблицею та план-схемою до нього від 18 квітня 2017 року, в якому зафіксована слідова інформація про злочині дані такого узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , щодо відомих їм обставин кримінального правопорушення.

Так, місцем вчинення злочину є наметове містечко на території Яворівського полігону, що поблизу с. Дубровиця, Яворівського району, Львівської області. Згідно вищезазначеного протоколу, у ямі із побутовими відходами було виявлено труп потерпілої ОСОБА_10 та вилучено речові докази із слідами РБК, зокрема, рюкзак із документами на ім`я ОСОБА_6 та особистими речами, у т.ч. знаряддя вчинення злочину ніжа із слідами РБК.

Відповідно до протоколу огляду трупа ОСОБА_10 від 19 квітня 2017 року, було вилучено одяг трупа, взірці рідкої крові, зрізи нігтьових пластин з обох рук, а також проведено дактилоскопування обох рук трупа ОСОБА_10 .

Із висновку експерта № 10/439 від 06 липня 2017 року вбачається, що у піднігтьовому вмісті наданих на дослідження зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук трупа ОСОБА_10 виявлено кров людини та клітини з ядрами. Генетичні ознаки крові та клітин у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої (об`єкт №5) та лівої (об`єкт № 9) рук трупа ОСОБА_10 є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові від трупа ОСОБА_10 і ОСОБА_6 та не присутні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_18 .

Згідно висновку експерта № 621 від 05 травня 2017 року, під час огляду у ОСОБА_6 виявлено синець в інфраорбітальній ділянці зліва та подряпини на чолі, пляму на шкірі в ділянці чола зліва слід загоєного садна-подряпини. Тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, не виключено, що вони могли виникнути 18 квітня 2017 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Відтак, колегія суддів погоджується з об`єктивним висновком місцевого суду про те, що вищенаведені результати досліджень щодо характеру та локалізація тілесних ушкоджень у обвинуваченого за наявності крові та клітин з ядрами ОСОБА_10 під нігтями у ОСОБА_6 , свідчать про сутичку між ними незадовго до смерті потерпілої.

Висновком експерта № 52/2017 від 18 квітня 2017 року про те, що смерть ОСОБА_10 настала від колото-різаних поранень шиї і грудної клітки з ушкодженням лівої легені та судин шиї, які супроводжувались гострою крововтратою, що зумовило зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функції центральної нервової системи. Ушкодження спричинені дією колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, який мав гостре лезо та, ймовірніше, обух з добре вираженими ребрами і дані ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до смерті, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження та є у прямому причинному зв`язку із смертю ОСОБА_10 .

Крім цього, із висновків експерта № 64/2017-мк від 05 травня 2017 року та № 74/2017-ім від 27 липня 2017 року вбачається, що колото-різані ушкодження на тілі ОСОБА_10 могли утворитися від дії клинка ножа, наданого на дослідження.

Згідно висновку експерта № 63/2017-мк від 05 травня 2017 року при проведенні судово-медичної експертизи під`язикової кістки та хрящів гортані від трупа ОСОБА_10 , окрім іншого, виявлено різане ушкодження, яке утворилось від дії гострої ріжучої кромки предмету.

Висновком експерта № 5/259 від 06 липня 2017 року встановлено, що ніж, вилучений в ході огляду місця події в с. Дубровиця, Яворівського району, Львівської області 18 квітня 2017 року є коротко-клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, виготовленою з наслідуванням конструкції бойових ножів типу «Ка-Bar» ВМС США періоду Другої Світової війни.

Відповідно до висновку експерта № 10/442 від 04 липня 2017 року, у слідах на клинку та у змивах з руків`я наданого на дослідження ножа виявлено кров людини та клітини з ядрами, які збігаються між собою і збігаються з генетичними ознаками крові від трупа ОСОБА_10 .

Отже, колегія суддів вважає, що висновки експертів № 5/259 від 06 липня 2017 року та № 10/442 від 04 липня 2017 року містять допустимі об`єктивні дані, які вказують на вилучення у обвинуваченого ОСОБА_6 характерного знаряддя злочину, а саме ножа.

Крім цього, відповідно допротоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18 квітня 2017 року, під час обшуку у ОСОБА_6 виявлено та вилучено: камуфляжні штани із плямами бурого кольору, камуфляжну футболку із плямами бурого кольору, черевики чорного кольору з написом «Stalker» із плямами крові, на яких, згідно висновку експерта № 10/440 від 14 липня 2017 року присутні генетичні ознаки крові ОСОБА_10 і ОСОБА_6 та не присутні генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 .

Що стосується покликань захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на неналежну оцінку протоколу огляду місця події від 18 квітня 2017 року, висновків експертів у зв`язку з порушенням процесуального порядку їх проведення, відібрання та порушення права на захист, а також на недоліки, допущені слідчим при проведенні процесуальних, слідчих дій у кримінальному провадженні, то такі абсолютно повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом дослідження у місцевому суді і в результаті, на переконання колегії суддів, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої не спростована під час апеляційного розгляду і немає підстав їм не довіряти, оскільки вони не викликають сумнівів у достовірності та допустимості і відповідають фактичним обставинам справи.
Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо законності проведення огляду місця події 18 квітня 2017 року та вважає безпідставними доводи апелянта про недопустимість вказаної слідчої дії і похідних від неї доказів за принципом «плодів отруєного дерева», у зв`язку з проведеним такого без добровільної згоди осіб, які проживали у наметі військового містечка, та без дозволу суду на огляд житла, оскільки, як вірно зазначено у оскаржуваному судовому рішенні, під час даної слідчої дії проводився огляд місця події, тобто огляд місця вчинення злочину, а не огляд житла.

Крім цього, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду з приводу спростування покликання про недопустимість висновків експертів та експертиз, під час проведення яких використовувались відібрані зразки відбитків рук, крові, букального епітелію, змивів з рук та зрізів нігтьових пластин у обвинуваченого ОСОБА_6 , через порушення його права на захист при їх відібранні, а також процесуального порядку їх проведення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, даючи оцінку вищезазначеним доводам сторони захисту, з огляду на відсутність зауважень обвинуваченого щодо порушення права на захист під час проведення слідчих дій, підставно зазначив, що така процесуальна дія, як отримання зразків для експертизи, пов`язана з необхідністю отримання доказів, які носять об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, у якої вони відбираються, а тому вона не може розглядатися як така, що порушує право особи зберігати мовчання. Присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на змісті отриманих під час цієї дії результатів.

Також, апеляційним судом, як і судом першої інстанції, не встановлено фактів недотримання експертами вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень і Закону України «Про судову експертизу», зокрема, і щодо відібрання зразків з трупа ОСОБА_10 .

Окрім цього, колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду про те, що недоліки, допущені слідчим при проведенні процесуальних, слідчих дій у провадженні принципового значення не мають, а відтак, не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги сторони захисту про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України у зв`язку з неконкретністю обвинувачення, оскільки в підготовчому судовому засіданні судом першої інстанції перевірено такий і не встановлено підстав для його повернення прокурору та прийняття рішення, передбаченого п.3 ч.3 ст. 314 КПК України.

Отже, на переконання колегії суддів, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове розслідування та судовий розгляд були проведені належним чином з дотриманням вимог КПК України, що свідчить про те, що докази по справі зібрані у законний спосіб.

Відтак, з огляду на послідовні та незмінні як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які абсолютно узгоджуються між собою та з висновками проведених у кримінальному провадженні експертиз, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо об`єктивності та достовірності встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, а отже, колегія суддів вважає, що зміст і спрямованість інкримінованого ОСОБА_6 протиправного діяння,з врахуванням часу, місця, обстановки вчинення злочину, використаного ним знаряддя ножа, характеру, особливостей та динаміки дій обвинуваченого, який заподіяв потерпілій ОСОБА_10 декілька тілесних ушкоджень, в тому числі і в життєво важливі органи, що призвели до смерті останньої, беззаперечно утворює склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та свідчить про усвідомлення в повній мірі обвинуваченим небезпеки своїх дій ідоводить наявність у ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_10 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заперечення своєї вини та його твердження про те, що визнавальні показання на досудовому слідстві давав через намір захистити свою наречену ОСОБА_14 від обвинувачення в умисному вбивстві ОСОБА_10 , як спосіб захисту від обвинувачення та як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, призначив таке у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним і обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування та закриття відносно обвинуваченого ОСОБА_6 кримінального провадження.
Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Городоцького районного суду Львівської області від 25 березня 2022 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4