В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.2022 р. м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005114 від 14.11.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Труханів Сколівського району Львівської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимій,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України -
в с т а н о в и в :

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що 25.10.2019 року приблизно о 19 год 00 хв., перебуваючи біля ринку Добробут, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стара, 3, а саме на одному із входів-виходів зі сторони площі Різні в м. Львові на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, схопивши правою рукою за комір куртки ОСОБА_4 , умисно нанесла їй декілька ударів кулаком та долонею лівої руки у ділянку правої сторони голови та обличчя, чим спричинила потерпілій забійне садно виличної ділянки справа, яке згідно висновку експерта утворились від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, могло виникнути 25 жовтня 2019 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
На підтвердження обвинувачення також були надані безпосередньо та досліджені судом у судовому засіданні, наступні письмові докази:
Власноручно виконана заява з боку потерпілої ОСОБА_4 , в порядку ст. 214 КПК України яка датована від 26.10.2019 року, згідно якої ОСОБА_4 , заявила про те, що на початку вересня 2019 року на ОСОБА_7 , напала племінниця обвинуваченої ОСОБА_8 з претензіями нібито, що ОСОБА_4 , щось підсипає ОСОБА_5 тоді потерпіла не придала цьому уваги. Натомість 25 жовтня 2019 року це повторилося знову та потерпіла заявляє, що внаслідок цього отримала тілесні ушкодження, оскільки її били по голові, дряпали біля очей, шарпали за руки. (т. 1 а.с. 179)
Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.11.2019 року (т.2 а.с.14)у відповідності до якої потерпіла ОСОБА_4 заявила, що «25.10.2019 року близько 19.00 по вулиці Торговій у м. Львові її знайомі громадянка ОСОБА_9 та її племінниця ОСОБА_10 нанесли дані тілесні ушкодження, а саме: руками в обдасть обличчя, голови, шарпали за руки, одяг. Даний випадок не вперше відбувся."
Постанову про призначення судово-медичної експертизи від 14 листопада 2019 року (т.1 а.с. 180)
Супровідний лист до Львівського обласного бюро судово-медичних експертиз із додатком, а саме постановою від 14.11.2019 року про призначення судово-медичної експертизи за підписом слідчого Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , та потерпілої ОСОБА_4 (т.1 а.с. 182)
Висновок судово-медичної експертизи №1175 від 14.11.2019 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_4 , 28 жовтня 2019 року було діагностовано: Забійне садно виличної ділянки справа. Забій м`яких тканин спинки носа. На час проведення судово-медичної експертизи виявлено пляму на шкірі яка є слідом загоєного садна, в ділянці нижнього краю правої орбіти. Садно утворилось від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, могло виникнути 25 жовтня 2019 року та відноситься до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних про отримання тілесних ушкоджень внаслідок падіння на площину з висоти власного росту немає. (т.1 а.с. 181)
Лист до Львівського обласного бюро судово-медичних експертиз із додатком, а саме постановою від 17.03.2020 року № 3568/37/01-20 про отримання дозволу на участь експерта ОСОБА_12 у слідчому експеременті за підписом слідчого Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 (т.1 а.с. 183)
Протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2020 року із фото таблицею, згідно якого ОСОБА_4 , вказує, як саме її зловила ОСОБА_5 , правою рукою за комір куртки та в цей час наносить декілька ударів долонею та кулаком в область правої сторони голови та обличчя. (т.1 а.с. 184-192).
Постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 03.04.2020 року (т.1 а.с. 193).
Додатковий Висновок судово-медичної експертизи № 490 від 07.04.2020 року (т.1 а.с. 194-195).
Консультативний висновок спеціаліста № 15077 від 28.10.2019 року (т.1 а.с. 196).
Протокол пред`явлення для впізнання від 18 травня 2020 року із фото таблицею, згідно якого свідок ОСОБА_13 , вказує, на ОСОБА_5 , як на жінку яка 25.10.2019 року приблизно об 19 год. 00хв., перебуваючи біля ринку Добробут, а саме на одному з входів-виходів зі сторони площі Різні в м. Львові, наносила тілесні ушкодження жінці.(т.1 а.с. 111-116)
Висновок експерта-поліграфолога № 022/0920-Ф за результатами проведення психологічної експертизи (опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою комп`ютерного поліграфа) від 02.10.2020 року, відносно обвинуваченої ОСОБА_5 .
Покази потерпілої:
Потерпіла ОСОБА_4 , будучи допитана у судовому засіданні повідомила суду, що вона 25 чи 26 жовтня 2019 року орієнтовно об 19 годині вечора, закрила свій лоток (торгове місце) та пішла із ринку Добробут в сторону площі Різні, оскільки робочий графік до 19:00 вечора. Попереду потерпілої йшла обвинувачена ОСОБА_5 , хоча вихід у неї був вихід на одну сторону, а у потерпілої на іншу, а тому ОСОБА_7 , здалося, що ОСОБА_5 , хотіла потерпілу нібито перестріти. Коли обвинувачена та потерпіла вийшли за територію ринку, а точніше за шлагбаум. Фасольник разом із своєю племінницею ОСОБА_10 , напали на ОСОБА_7 . ОСОБА_14 почала хапати ОСОБА_7 , із спереду за куртку правою рукою та лівою почала наносити їй тілесні ушкодження, удари наносилися по обличчю та голові, кулаком та долонею, декілька ударів. Потерпіла намагалася відмахуватися. Потерпіла також повідомила, що станом на 19 годину на вулиці вже було темно, а тому їй не відомо чи бачив хтось розвиток подій чи ні. На наступний день тобто 26.10.2019 року потерпіла звернулася із заявою до правоохоронних органів. 27.10.2019 року потерпіла з її слів зверталася за медичною допомогою до травмпункту але із-за зайнятості нейрохірурга були вимушена відвідати його лише 28.10.2019 року тобто аж через три доби після події. Після звернення потерпілої за медичною допомогою, останній був наданий консультативний висновок спеціаліста №15077, від 28.10.2019 року, відповідно до якого в останньої встановлено забій та садна.
Зі слів потерпілої на наступний день до неї на ринку Добробут підійшла гр. ОСОБА_15 , яка повідомила потерпілій, що нібито бачила всі події та запропонувала свою допомогу, погодилася свідчити у разі необхідності в органах поліції. Також зі слів потерпілої саме на наступний день до неї також завітав гр. ОСОБА_13 , який також нібито бачив усю конфліктну ситуацію, залишивши свій номер контактного телефону погодився свідчити у разі необхідності.
Також потерпіла повідомила, що двічі за даним фактом від 25.10.2019 року, зверталась до правоохоронних органів. Повідомила, що наступні декілька днів її суттєво нудило та було запаморочення у голові.
Покази обвинуваченої:
Допитана у судовому засіданні 16.05.2022 року обвинувачена ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому їй умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження не визнала та пояснила, що подія мала місце 25 жовтня 2019 року, цей день обвинувачена пам`ятає досконало та дуже добре у зв`язку із тим що в неї боліли суглоби.
Перебуваючи на роботі в ОСОБА_5 , заболіли суглоби у зв`язку із тим що вона хворіє на ревматоїдний артрит, вона прийняла знеболювальні і все одно суглоби боліли та почалася нестерпна біль. ОСОБА_5 , набрала по телефону свою племінницю, оскільки настільки була суттєва біль та ОСОБА_5 , усвідомлювала, що не зможе вже добути на роботі до кінця робочого часу і потребує допомоги в закритті торгового місця так як не може без сильного болю підняти руки догори щоб закрити ролети, а ще потрібно було зібрати товар. Племінниця, повідомила обвинуваченій, що знаходиться неподалік ринку Добробут та в скорому часу може прийти та допомогти скласти товар та зачинитися. Зі слів обвинуваченої ОСОБА_5 , вона в подальшому почала чекати на племінницю, ринок вже був майже порожній, всі працівники та відвідувачі розійшлися по домівкам. Як прийшла ОСОБА_16 яка є племінницею обвинуваченої ОСОБА_5 , племінниця ОСОБА_10 , склала усю продукцію яку реалізує обвинувачена ОСОБА_5 , зачинила жалюзі та обвинувачена ОСОБА_5 , у супроводі своєї племінниці ОСОБА_17 рушили в сторону дому. Ідучи по території ринку Добробут направляючись з роботи додому, у племінниці обвинуваченої ОСОБА_17 зателефонував мобільний телефон, вона підняла відповідно слухавку, а обвинувачена аби не заважати її діалогу пішла по тихеньку вперед в сторону виходу із ринку. Дійшовши до шлагбауму ринку, обвинувачена ОСОБА_5 , почула, що її наздоганяє її племінниця ОСОБА_16 , обвинувачена, розвертаючись до своєї племінниці перепитала, «скільки це ще буде продовжуватися», маючи на увазі, що вона відчуває нестерпну більта їй терміново необхідно прийняти ліки які знаходяться вдома. Але обернувшись, обвинувачена ОСОБА_5 , побачила замість своєї племінниці ОСОБА_17 , потерпілу ОСОБА_4 , зі слів обвинуваченої ОСОБА_5 , їй не відомо звідки з`явилася ОСОБА_4 , оскільки її торгівельний лоток був вже давно зачинений. ОСОБА_4 відразу обома руками вчепилася за обличчя обвинуваченої ОСОБА_5 остання не розуміла, що відбувається і просто заціпеніла. Надалі обвинувачена, відчула, що нібито руки ОСОБА_4 , хтось забирає від її обличчя та відтягує, виявилося, що це підбігла вже племінниця обвинуваченої, свідок ОСОБА_16 , забравши руки ОСОБА_4 , від обличчя ОСОБА_5 кричала що ви робите. Зі слів обвинуваченої то вона не розуміла взагалі, що відбувається, мало того, що у неї була нестерпна біль у суглобах, суглоби на руках були сильно напухші як подушки, руки в обвинуваченої були зайняті пакетом із овочами та фруктами а в другій руці була робоча сумка жіноча. На запитання у ОСОБА_4 , що власне відбувається на що не почула відповіді, а лише почула в свою сторону одну нецензурну лайку з боку ОСОБА_4 , яка швидко пішла в сторону площі Різні. Зі слів обвинуваченої, вона довго міркувала, за що та з яких саме причин ОСОБА_4 , накинулася на неї але зрозуміти так і не змогла. Ніякої логіки та послідовності зі слів обвинуваченої в діях ОСОБА_4 , не було. Племінниця обвинуваченої, свідок ОСОБА_16 , запропонувала на місці викликати поліцію на що обвинувачена ОСОБА_5 , відповіла, що турбувати поліцію соромно тим паче із-за сильного болю у суглобах для прийняття знеболюючогоїй потрібно терміново додому, тим самим обвинувачена відмовилась викликати поліцію на місце події. Також зі слів обвинуваченої ОСОБА_5 , вона не хотіла викликати та залучати поліцію аби в подальшому не соромитися перед людьми, не ходити до поліції, а згодом і до суду, оскільки це все нерви та час. На наступний день ОСОБА_5 , прибула на роботу, бачила потерпілу ОСОБА_4 , обвинувачена також бачила як до потерпілої підходила свідок ОСОБА_18 . Та після цього свідок - ОСОБА_18 підійшла до обвинуваченої та запитала чого ти подряпана, звертаючись до ОСОБА_14 , питала в обвинуваченої що сталося, як це було, на що обвинувачена відповіла, що вчора ОСОБА_19 ( ОСОБА_4 ) її подряпала, обвинувачена не знає чому та за що. Потім всі розійшлися по своїм робочим місцям та всі працювали як потерпіла ОСОБА_4 аналогічно обвинувачена ОСОБА_5 .
На запитання сторони захисту у що було одягнена гр. ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_5 , відповіла, що потерпіла була одягнута у штани темного кольору, кофтина теж темного кольору, в руках ОСОБА_4 , нічого не тримала лише була сумочку на плечі. Натомість у ОСОБА_5 , в правій руці були пакет із овочами та фруктами і в лівій руці робоча сумка.
На запитання сторони захисту коли обвинувачена дізналася, що ОСОБА_4 , має до ОСОБА_5 , претензії ОСОБА_14 повідомила, що орієнтовно десь у січні 2020 року. Це прийшли із поліції на ринок та шукали ОСОБА_5 . До цього часу обвинувачену ОСОБА_5 , ніхто нікуди не викликав та не запрошував, не повідомляв. Потерпіла ОСОБА_20 , аналогічно нічого не казала обвинуваченій ОСОБА_5 , та не повідомляла.
На запитання сторони захисту чи наносила обвинувачена ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 , тілесні ушкодження та чи била обвинувачена потерпілу, обвинувачена повідомила в категоричній формі, що ні. Чи були неприязні стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинувачена повідомила, що ні, вони постійно зайняті ніяких навіть суперечок не було між ними. Жодних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не було. На думку обвинуваченої всі ці дії спочатку спровоковані та в подальшому спрямовані виключно із-за конкуренції на ринку де працюють як обвинувачена так і потерпіла. Оскільки, ОСОБА_5 , як новий підприємець нещодавно відкрилася на ринку відповідно забравши на себе достатню частину клієнтів потерпілої яка здійснює реалізацію аналогічного товару на ринку Добробут. Чи було в обвинуваченої неприязне відношення до потерпілої ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_5 , повідомила, що жодних.
На запитання сторони обвинувачення чи тільки обвинувачена здійснює реалізацію кондитерських виборів, обвинувачена повідомила, що також таку реалізацію на той час здійснював також магазин на ринку але там в більшій мірі бакалія реалізовується. Але на той час також працював ще один підприємець який фактично вже поступово закривався, зменшував обсяги продукції, закривав відділи. Потерпілу обвинувачена знала виключно за ім`ям та що та здійснює реалізацію кондитерських виробів. ОСОБА_5 , займається даною діяльністю більше трьох років. Просто торгове місце ОСОБА_5 знаходилось попереду місця потерпілої а тому покупці стали йти до неї першої, відповідно обєм реалізаціїу потерпілої суттєво зменшився, а вона працює в залежності від проданої продукції, тобто за процент від продажу.
На запитання сторони захисту чи були ще свідки конфліктної ситуації то обвинувачена повідомила, що окрім охорони ринку на території ринку не було ні душі, ніхто не ходив, ніхто не проїздив, ніхто не виїжджав з території ринку та навіть не заїжджав. Додатково, обвинувачена ОСОБА_5 повідомила, що навіть за шлагбаумом не було транспортних засобів. Та й конфлікт був на проїзжій частині, а тому авто просто не змогло б проїхати щоб їх не зачепити.

Покази свідків:
Свідок ОСОБА_21 , повідомила суду, що 25.10.2019р. завітала до своєї тітки ОСОБА_5 , з її місцем роботи тобто до ринку Добробут за її проханням. Після завершення робочого дня, орієнтовно об 19 годині, виходячи із ринку разом із тіткою ОСОБА_5 , свідок йшла на декілька метрів позаду так як розмовляла по телефону, як раптом побачила що ОСОБА_4 , обома руками вчепилася в обвинувачену і дряпає обличчя ОСОБА_5 . Побачивши цю картину свідок ОСОБА_21 , одразу розборонила ОСОБА_14 та ОСОБА_22 відірвавши руки потерпілої від обвинуваченої яка стояла з пакетом в одній руці і з робочою сумкою в другій, на запитання що ви робите, потерпіла лише нецензурно стала лаятися та побігла в сторону автобусів, конфлікт на цьому закінчився. Також свідок, додатково зазначив, що сторонніх осіб (свідків) які могли би бачити цей конфлікт не бачила та те що розбороняла обвинувачену та потерпілу саме вона, сторонні особи не втручалися.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні повідомила, що на момент події працювала у місті Львові на ринку Добробут на протязі 5(п`яти) років, мала на ринку торгове місце із одягом де особисто і торгувала. Візуально знала як потерпілу так і обвинувачену. У жовтні місяці 2019 року орієнтовно об 18-19 годині їхавши власною машиною із малолітньою дитиною із ринку Добробут м. Львів, вул. Стара, проїхавши шлагбаум позаду ринку Добробут та за ним почула шалений крик, дитина (донька) яка перебувала зі свідком в машині, сказала: мама, дивись там тьотю б`ють. Надалі свідок відкривши, вікно побачила як на відстані орієнтовно 10 метрів б`ють пані вказавши на потерпілу та зазначила, що разом із ОСОБА_14 була молода дівчина (блондинка) яка наносила також удари потерпілій. Свідок повідомила, що пані ОСОБА_19 (потерпіла) гукала на допомогу, свідок боялась вийти із машини, оскільки перебувала разом із дитиною та лише покликала охорону на допомогу. Пані ОСОБА_14 знаходилася попереду потерпілої, а молода дівчина позаду та наносили удари по обличчю зі слів свідка руками та ногами. На запитання суду хто та яким чином наносив удари, свідок відповіла, що не пам`ятає. На другий день, прийшовши на роботу на ринок Добробут та підійшла до пані ОСОБА_23 (потерпіла) та запитала, що сталося, чому її били та побачила синці на обличчі, на що потерпіла показала також синці на шиї. Потерпіла, повідомила, що ОСОБА_14 пред`явила претензії, що нібито ОСОБА_19 (потерпіла) щось підсипала ОСОБА_14 . Потерпіла запитала у свідка ОСОБА_15 , чи зможе вона свідчити та тоді свідок погодилася свідчити щодо тих фактів які вона бачила.
На запитання, свідок повідомив, що бачила конфліктну ситуацію саме через лобове скло транспортного засобу. На запитання якою рукою ОСОБА_14 наносила удари, свідок повідомила, що правою рукою по обличчю.
Свідок ОСОБА_13 повідомив, що у кінці 2019 року, точної дати не пам`ятає, перебував у своєму автомобілі біля ринку у місті Львові Добробут, його транспортний засіб був припаркований передом до шлагбауму, зліва від транспортного засобу знаходилися торгівельні мафи (дослівно: будки) та в цей час свідок побачив як на проїзній частині десь за 70-100 метрів одна жінка наносить тілесні ушкодженні іншій. На запитання суду чи є в залі присутні ці жінки, свідок показав, що жінка яка знаходиться зліва наносила удари (вказав на ОСОБА_5 ) Зі слів свідка, останній вийшов зі свого автомобіля та направився до жінок з метою аби розборонити їх але поперед нього також підійшла ще одна особа чоловічої статті яка вже розборонила жінок першим ніж свідок. Свідок повідомив, що чоловік який розборонив обвинувачену та потерпілу йому не відомий. ОСОБА_13 , також повідомив, що була присутня ще одна жінка в окулярах яка утримувала потерпілу позаду за руки, руками зі слів свідка потерпілу утримували аби потерпіла не чинила опору коли їй наносили удари, по голові. Надалі зі слів потерпілого обвинувачена ОСОБА_5 , пішла в один бік, а потерпіла ОСОБА_22 залишилась на місці, свідок ОСОБА_13 , залишив свій контактний номер телефону з метою подальшої допомоги у даному інциденті та з його слів вони так і розійшлися. Зі слів свідка конфліктна ситуація, тривала орієнтовно на протязі 5 (п`яти) хвилин. Кількість нанесених ударів свідок ОСОБА_13 , не пам`ятає. На обличчі потерпілої було почервоніння, ушкоджень свідок не бачив.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , повідомила, що працює на ринку Добробут із моменту заснування ринку. Також свідок ОСОБА_24 , повідомила, що її робоча зміна на ринку Добробут два дні робочих та два дні вихідних, а тому вона бачила як потерпілу так і обвинувачену як 25.10.2019 року так і на наступний день тобто 26.10.2019 року, оскільки свідок ОСОБА_24 , саме у ці дні працювала на робочій зміні. Свідок наголосив, що 25.10.2019 року на обличчі у ОСОБА_5 , не було жодних подряпин.
Натомість свідок ОСОБА_24 , також бачила ОСОБА_5 , 26 жовтня 2019 року зранку тобто на початку робочого дня здійснюючи прибирання, та побачила на обличчі ОСОБА_14 подряпини, запитала, звідки такі подряпини, із гумором нібито ОСОБА_14 завела собі домашнього улюбленця, а саме котика та той її нібито подряпав, на що ОСОБА_14 повідомила свідку, що дані подряпини не зрозуміло із-за чого нанесла їй ОСОБА_4 , також свідок у своєму допиті, звернула увагу на той факт, що на обличчі ОСОБА_4 жодних тілесних ушкоджень, синців, гематом не було на наступний день та звернула увагу на поведінку ОСОБА_4 , оскільки не було жодних візуальних ознак поганого самопочуття, оскільки саме 26.10.2019 року даний свідок здійснював прибирання біля робочого місця ОСОБА_4 , а саме виносила ящики та спілкувалася із потерпілою та поведінка ОСОБА_22 була як звичайно побутовою тобто не притаманна особі яка отримала тілесні ушкодження або ж у якої погане самопочуття на той момент було.
Отже, свідок бачила підозрювану та потерпілу на наступний день після виниклої між потерпілою та обвинуваченою ситуації. Не малозначним фактом є те, що даний свідок дійсно щоденно по декілька разів контактує з усіма реалізаторами ринку Добробут, оскільки даний свідок там також працює на посаді прибиральниці та щоденно здійснює обхід всіх торгових павільйонів (лотків) за для підтримки належного санітарно-гігієнічного стану на протязі дня на території ринку Добробут та відповідно контактує з усіма реалізаторами або ж підприємцями, шо здійснюють свою діяльність на даному ринку. Працює свідок на даному ринку із моменту заснування ринку Добробут.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка гр. ОСОБА_25 , повідомила, що 13 листопада 2019 року перебувала на добовому чергуванні в Галицькому відділені поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у якості чергового дільничного, єдине, що пов`язане з особою потерпілою, пам`ятає, що приймала в неї заяву так як пройшов значний проміжок вже часу та за добове чергування надходить близько двадцяти заяв про вчинення кримінального правопорушення, а тому обставини або ж осіб заявників/потерпілих фізично запам`ятати не можливо. При яких обставинах приймалась заява від потерпілої, а саме під час її особистого візиту до відділу поліції або ж за викликом та виїздом СОГ на місце події, свідок не пам`ятає також. Зауважила, що подія мала місце в одинадцятому місяці, протокол про прийняття заяви заповнений її рукою. Протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення нотувався зі слів потерпілої - ОСОБА_4 . Чи були якісь ще матеріали до заяви, свідок не пам`ятає. Але зауважила, що її дії були відповідно інструкції та діючих наказів на той час, оскільки вона передала заяву черговому, а черговий на резолюцію до керівництва аби визначитися хто саме має розглядати дану заяву, кримінальна поліція, дільничний офіцер поліції або ж слідчий відділ. Переважно такі заяви про тілесні ушкодження, зазначила свідок, передаються начальнику слідчого відділу, а начальник слідчого відділу має ознайомитися із матеріалами та прийняти відповідне рішення про внесення відомостей до ЄРДР якщо достатньо матеріалів для початку досудового розслідування. Під достатньою кількістю матеріалів, свідок пояснила, це супровідні листки, довідки або ж довідки із травм-пункту.
На запитання сторони захисту, які були обставини та додатки до заяви ОСОБА_4 свідок ОСОБА_25 , повідомила, що не пам`ятає, оскільки її дії визначалися виключно як прийом заяви та подальша передача даної заяви черговому. Більше до даної справи вона не мала жодного відношення.
На запитання сторони захисту чи пам`ятає свідок, що саме повідомляла потерпіла та які факти, слідча повідомила, що всі факти та обставини про які повідомляють заявники, викладаються нею в протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення. Конкретних обставин не пам`ятає. Все що повідомила потерпіла було внесено до протоколу.
Також свідок ОСОБА_25 , повідомила, що довідка із травм-пункту при первинній подачі заяви з боку потерпілої ОСОБА_4 , не була надана та відповідно не була долучена до заяви.
На запитання сторони захисту, при яких обставинах до початку судового засідання свідок ознайомилась із змістом заяви та протоколом про прийняття заяви то свідок повідомила, що до початку судового засідання їй надано було копію даних документів із боку працівника прокуратури аби вона орієнтувалася із якого саме приводу її викликано до суду для допиту в якості свідка.
ОСОБА_25 , також повідомила, що не скеровувала потерпілу на судово-медичну експертизу, оскільки це не входить до її повноважень, а відноситься до компетенції вже слідчого в рамках кримінального провадження. Свідків події у протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення не було зазначено, оскільки потерпіла ОСОБА_4 , не повідомляла про осіб які були свідками події, а саме за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень, візуальних тілесних ушкоджень зі слів слідчої на потерпілій також не було зі слів слідчої.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,капітан НПУ, перебуває на посаді старшого дільничного офіцера відділу превенції Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.
Конкретно у довільній формі, свідок ОСОБА_26 , пригадати нічого не зміг, оскільки подія була у 2019 році, пам`ятає, що точно подія була в зоні його обслуговування.
На запитання сторони захисту чи впізнає свідок когось із присутніх у залі судових засідань, то візуально свідок ОСОБА_26 , в залі судового засідання не впізнав як потерпілу аналогічно і обвинувачену, зіславшись, що пройшов вже значний проміжок часу. Додавши, що за рік в його проваджені як дільничного надходить та перебуває до трьох тисяч подібних інцидентів та всіх фігурантів запам`ятати фізично не можливо.
На запитання сторони захисту чи були в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , з боку свідка ОСОБА_26 , складені якісь процесуальні документи. Свідок повідомив, що можливо від його імені в рамках даного кримінального провадження були мабуть рапорти, наскільки він пригадує, а саме щодо перевірки ЄО та перереєстрації та в подальшому рапорт до слідчого відділу щодо реєстрації відомостей у ЄРДР.
На запитання сторони захисту, чи відбирав свідок ОСОБА_26 , якійсь пояснення чи встановлював особу на яку вказано як на ту що нанесла тілесні ушкодження, свідок ОСОБА_26 , повідомив, що наразі це пригадати неможливо але можливо щось і робив але наразі не може пригадати.
На уточнююче запитання сторони захисту, що має на увазі свідок під висловом перереєстрація № ЄО то свідок ОСОБА_26 , повідомив, що для прикладу людина звертається до поліції, складається заява яка в подальшому отримує свій номер Єдиного обліку, надалі дана заява потрапляє до керівника підрозділу який має прийняти рішення відносно того на яку службу чи відділ розписати даний матеріал. У випадку із потерпілою ОСОБА_4 , матеріал керівником підрозділу був розписаний на керівника дільничних та в подальшому з боку безпосереднього керівника дільничних на свідка ОСОБА_26 , як дільничного офіцера поліції, оскільки за місцем події це була зона обслуговування дільничного ОСОБА_26 .
Проаналізувавши заяву ОСОБА_4 , а саме, що заява стосується отримання особою тілесних ушкоджень та не стосується компетенції дільничного, свідок ОСОБА_26 , склав від свого імені рапорт відносно того що є підстави для відкриття кримінального провадження слідчим відділом за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України. Даний рапорт був поданий до чергової частини та в подальшому візувався керівником підрозділу. Надалі слідчий відділ приймає рішення одноособово щодо внесення відомостей до ЄРДР або ж невнесення. Додатково, свідок ОСОБА_26 , звернув увагу та наголосив, що від нього такий рапорт був.
На уточнююче запитання сторони захисту, чому заява ОСОБА_4 , відразу не була розписана на слідчий відділу за для подальшого внесення відомостей до ЄРДР, свідок ОСОБА_26 , повідомив, що це не входить до його повноважень та такі запитання потрібно адресувати та ставити його безпосередньому керівництву яке приймало рішення.
Після огляду свідком ОСОБА_26 , рапортів складених від його імені, свідок повідомив, що ОСОБА_4 , зверталася двічі до правоохоронних органів за даним фактом.
Свідок ОСОБА_26 , також повідомив, що він не зобов`язаний заявника повідомляти про результати розгляду заяви та подальшої долі заяви потерпілої, куди матеріали скеровані та кому. Комунікація відсутня між дільничним та потерпілою та між дільничним та слідчим. Строк розгляду з боку дільничного матеріалів становить 30 (тридцять) днів та такий термін з боку свідка порушений не був. А тому, свідку ОСОБА_26 , невідомо чому потерпіла зверталась за одним і тим самим фактом двічі.
На запитання сторони захисту, якщо дільничний 06.11.2019 року передав матеріали до керівника аби вирішити питання щодо внесення до ЄРДР та 07.11.2019 року вони були повернуті свідку ОСОБА_26 , на доопрацювання як дільничному тоді яким чином відомості внесені до ЄРДР від 13.11.2019 року якщо матеріали станом на 14.11.2019 року перебували у свідка ОСОБА_26 , та він повторно їх направив до керівництва лише 20.11.2019 року, свідку невідомо, відповіді свідок не надав, пояснивши що це мабуть якийсь казус. Додатково зазначивши, що отримує інформацію від слідчого або слідчого відділу виключно коли є відмова у внесенні відомостей до ЄРДР тоді ж матеріали разом із супровідним листком повертаються (скеровуються) до дільничного.
На запитання сторони захисту, а саме яким чином свідок ОСОБА_26 , встановив усі обставини викладені ним у рапорті, оскільки у рапорті було вказано, що ним встановлено, що тілесні ушкодження отримані за певною адресою та вказано особа яка такі тілесні ушкодження нібито наносила, чи опитував свідок ОСОБА_26 , потерпілу ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , чи виходив на огляд на місце події. Свідок ОСОБА_27 , повідомив, що встановлено все було виключно зі слів потерпілої та її заяви, опитував чи не опитував потерпілу, свідок ОСОБА_26 , пригадати наразі не може чи зустрічався з особою потерпілої також пригадати не зміг, пояснивши, що зустрічатися для усної бесіди міг і напарника свідка ОСОБА_26 , який також був дільничним на той час.
На запитання сторони захисту, який саме факт розглядав свідок ОСОБА_26 , як дільничний чи то факт побиття, погроз чи забезпечення заходів безпеки відносно ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_26 , повідомив, що із заяви йому стало відомо про тілесні ушкодження та згодом надійшла довідка із травм-пункту яка підтвердила дані обставини, а саме тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_4 тому надалі ним було скеровано матеріали на слідчий відділ.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка слідчий (дізнавач) Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який безпосередньо здійснював досудове розслідування кримінального провадження № 0005114 від 14 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повідомив суду, що дійсно здійснював досудове розслідування кримінального провадження за фактом отримання гр. ОСОБА_4 , легких тілесних ушкоджень, первинно як слідчий, а згодом у зв`язку із зміною кримінально-процесуального та кримінального законодавства як дізнавач.

Первинно заяву ОСОБА_4 , було відібрано під протокол зі слів останньої із боку дільничного який перебував на добовому чергуванні. Надалі начальник слідчого відділу зі слів свідка, розписав дані матеріали до справи, а саме до розгляду за дільничними офіцерами поліції. Зі слів свідка надалі розглядом даної заяви мав займатися дільничний Галицького ВП ОСОБА_28 . Оскільки начальник слідчого відділу зі слів свідка, первинно списав матеріали у зв`язку із тим, що він не вбачав жодним чином складу злочину. Надалі зі слів свідка ОСОБА_11 , рапортом старшого дільничного офіцера поліції ОСОБА_29 в ході перевірки матеріалів ЄО було встановлено, що в даній заяві вбачаються ознаки кримінального правопорушення та скеровано відповідно матеріали даного ЄО до керівництва Галицького ВП, а саме до підполковника поліції ОСОБА_30 за для подальшого прийняття рішення про скерування матеріалів ЄО для внесення відомостей до ЄРДР з боку слідчого відділу. Надалі свідкові ОСОБА_11 , під час його добового чергування було доручено внести дані відомості до ЄРДР. Додатково, свідок відмітив, що без вказівки або ж резолюції керівництва, слідчий не має права вносити відомості до ЄРДР.

Заяву ОСОБА_4 , із номером ЄО отримав в черговій частині за для подальшого внесення до ЄРДР, дату отримання заяви з чергової частини, свідок не зміг згадати. Також повідомив, що після внесення відомостей в порядку ст. 214 КПК України, вручив особисто наручно заявнику ОСОБА_4 , постанову про призначення судово-медичної експертизи про отримання якої зі слів свідка ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_4 , розписалася власноручно про отримання такої постанови. Також свідок ОСОБА_11 , повідомив що скерування постанов як правило так і відбувається тобто слідчий або дізнавач видає наручно за для подальшого проходження експертизи потерпілій особі, засоби поштового зв`язку не застосовуються, людина сама відносить постанову та самостійно із експертом проходить судово-медичну експертизу. Натомість висновок (результат) вже безпосередньо надходить до того слідчого тобто ініціатора та тієї особи яка скеровувала потерпілу особу за для проходження такої експертизи, результати експертизи не видаються категорично наручно стороннім особам. Спочатку матеріали надходять на керівника Галицького ВП та він вже згодом їх розписує на слідчого у якого в провадженні перебувають дані матеріали досудового розслідування та в рамках якого власне і було ініційоване проведення експертизи.

На уточнююче запитання сторони захисту, що саме було скеровано із боку свідка як слідчогодля проходження потерпілою ОСОБА_4 , судово-медичної експертизи то свідок ОСОБА_11 , повідомив, що скеровано було виключно супровідний лист із постановою про призначення судово-медичної експертизи в рамках кримінального провадження без долучення жодних додатків до постанови. Яким чином в судового експерта з`явився консультативний висновок щодо тілесних ушкоджень, свідкові ОСОБА_11 , невідомо, оскільки клопотань з боку потерпілої ОСОБА_4 , про долучення до матеріалів кримінального провадження будь-яких відомостей чи документів не надходило, на думку свідка ОСОБА_11 , вірогідно потерпіла із власного волевиявлення та бажання надала вже експерту даний висновок але аж ніяк слідчому.

Тимчасовий доступ на медичну документацію потерпілої ОСОБА_4 , з боку свідка ОСОБА_11 , як слідчого не отримувався.

Яким чином у матеріалах дізнання з`явився консультативний висновок спеціаліста, свідок ОСОБА_11 , пояснити не зміг, зі славшись, що міг взяти та підшити даний висновок вже експерт хоча це заборонено ст. 56 КПК, оскільки експерт не має права нічого отримувати від потерпілої та взагалі від сторонніх осіб. Потерпіла сторона має право надавати виключно слідчому всі докази які на її думку мають значення для кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_11 , також не зміг повідомити та пояснити яким чином в рамках даного кримінального провадження встановлювалися свідки. Оскільки під час первинного допиту потерпілої ОСОБА_4 , від 20.01.2020 року, потерпіла не зазначає свідків події та не долучає жодних додатків. Можливо потерпіла повідомила навіть про свідків усно при розмові зі свідком ОСОБА_11 , як зі слідчим.

Запити на підтвердження та перевірку дійсності консультативного висновоку спеціаліста свідком ОСОБА_11 , не робилися та відповідно не направлялися.

Сукупністю доказів досліджених судом не доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати.
Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який у своїх показах надав суду, недостовірні відомості, а саме його покази не узгоджуються із показами самої потерпілої ОСОБА_22 в частині місця події (конфліктної ситуації/бійки) з показів потерпілої ОСОБА_22 наданої нею у судовому засіданні під присягаю слідує, що ситуація була за шлагбаумом, натомість із показів свідка ОСОБА_13 , слідує, що конфліктна ситуація була саме на проїзній частині. Також не вдається встановити на який день свідок ОСОБА_13 , запропонував, потерпілій свою допомого та у чому дана допомога полягала, залишивши свій контактний номер телефону. Оскільки зі слів свідка ОСОБА_13 , він підійшов до потерпілої відразу після конфліктної ситуації 25.10.2019 року, натомість сама потерпіла зазначала неодноразово, що даний свідок навідався до неї та запропонував свою допомогу лише через декілька днів. Та й свідчення свідка ОСОБА_31 також спростовують покази даного свідка відносно його показів в частині того хто припинив конфлікт і щодо очевидців цього конфлікту.
Також свідок ОСОБА_13 , вказує місце де він припаркував власний транспортний засіб і звідкіля побачив розвиток подій але там є обмеження та там фізично не можливо поставити транспортний засіб на паркування, що само по собі вже спростовує надані покази свідка. Крім того, свідок ОСОБА_15 , не бачила як хтось виходив із транспортного засобу та направлявся у бік конфліктної ситуації .
Свідок ОСОБА_15 , неодноразово під час допиту змінювала власні покази, в частині через яке саме вікно вона спостерігала за розвитком подій через опущене бокове скло автомобіля або ж через лобове, хоча по логікі речей лобове скло неможливо опустити, що само по собі вже вказує не неправдивість показів даного свідка, а через бокове скло відповідно до схеми не було би видно розвитку подій жодним чином. Також свідок не повідомила суду, що вона фактично виїхала за межі ринку оскільки 18-19 година вже закриті ворота та не лише шлагбаум.
Також свідок ОСОБА_15 , не могла твердо відповісти як були розташовані особи котрі нібито били потерпілу ОСОБА_22 та чим наносилися удари потерпілій та куди саме. Первинно свідок повідомляла, що потерпілу шарпали, згодом коли їй пояснили різницю між шарпонем та ударами, свідок почала стверджувати, що все ж таки потерпілу били. На запитання чим били вона повідомила, що ногами та руками згодом на запитання прокурора повідомила, що били ще коліном. На уточнююче питання як ногами або ж колінами наносилися удари, свідок повідомила, що потерпілу крутили та вона сама крутилася, що виглядає доволі абсурдно та дотепно. Згодом свідок повідомила, що молода дівчина тримала позаду потерпілу а обвинувачена ОСОБА_14 наносила удари по обличчю.
Свідок ОСОБА_15 , не бачила як двоє осіб чоловічої статті підходили до потерпілої, одним із яких був свідок ОСОБА_13 , що само по собі спростовує надані покази свідком ОСОБА_13 .
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , дозволяла собі принижувати обвинувачену прізвиськом ОСОБА_14 , казала різноманітні репліки, що додатково вказує на негативне та упереджене відношення з боку даного свідка до обвинуваченої та факт знайомства між вказаними особами.
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що покази свідків наданими під час допиту в судовому засіданні: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у цій частині, є надуманими, суперечливими, нелогічними, та останні, в ході їх допиту, неодноразово їх змінювали, викладаючи різні версії розвитку подій на ринку Добробут, що викликає обгрунтований сумнів в їх правдивості, а тому суд вважає, що вони були дані на ґрунті особистих відносин між ними та обвинуваченою, та їх зацікавленості в результаті щодо невинуватості у вчиненні злочину саме ОСОБА_5 .
Таким чином, твердження свідків не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи, які підтверджуються всіма зібраними у справі доказами. У зв`язку з чим, покази свідків ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,в цій частині, суд оцінює критично.
Суд також враховує, що покази свідка ОСОБА_24 , є логічними та послідовними, правдоподібні, оскільки даний свідок жодним чином не заінтересований в жодному результаті судового розгляду ніж потерпіла яка має сенс оговорювати обвинувачену наприклад для того аби зменшити конкуренцію на ринку або ж з власних якихось неприязних відношень до обвинуваченої особи.
Надаючи правову оцінку показам обвинуваченої, потерпілої та свідків ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , суд виходить із того, що вони не мають логічного та послідовного характеру та не вказують на безпосередню причетність обвинуваченої до вчинення кримінального проступку, котре їй інкримінується.
В судовому засіданні наявність попередньо конфліктів між потерпілою та ОСОБА_34 не встановлено, жодних доказів не наведено.
Суд, безпосередньо, всебічно, ретельно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в судовому засіданні не доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України обвинуваченою ОСОБА_5 , тобто сукупність письмових доказів також не підвереджує версію обвинувачення, виходячи із наступного.
Зокрема, при перегляді в судовому засіданні фото таблиці слідчого експерименту від 24.03.2020 року не вбачається факту нанесення саме обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілій та механізм їх нанесення як такий.
Первинний висновок судово-медичної експертизи №1175 від 14.11.2019 року та додатковий висновок судово-медичної експертизи № 490 від 07.04.2020 року лише констатують наявність тілесних ушкоджень, а не вказують на їх механізм утворення.
Згідно ч. 3 ст. 101 КПК встановлено, що висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.
У даному випадку під час судово-медичної експертизи від 14.11.2019 року № 1175, експерт не проводив жодних досліджень, не знайомився з матеріалами кримінального провадження, а переписав у висновок експерта дані судово-медичного обстеження, що прямо суперечить вимогам безпосередності.
В порушення п. 2.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи (Наказ МОЗ №?6 від 17 січня 1995 р.) судовий експерт ОСОБА_12 не реалізувала своє право на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження та провела експертизу не знаючи дійсних обставин (фабули) як кримінального провадження так і самої ситуації.
ОСОБА_12 також не порушувала перед слідчим питання про надання додаткових матеріалів за для проведення належної експертизи.
Навіть для того, щоб використати дані акта медичного обстеження, він має бути експерту направлений слідчим (прокурором), а з власної ініціативи експерту це робити забороняється (ч. 4 ст. 69 КПК).
У будь-якому разі речові докази та документи, які надаються експертові, повинні бути отриманні у спосіб, передбачений ст.93 КПК, належним чином залучені до кримінального провадження в порядку, встановленому КПК.
Потерпіла ОСОБА_4 , зі слів прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_35 про що прокурор особисто зазначила перед початком допиту від 06.09.2021 року у судовому засіданні лікаря судово-медичного експерта вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_12 яка працює у КЗ Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи та проводила як первинну експертизу № 1175 від 14.11.2019 року та додаткову експертизу № 490 від 07.04.2020 року, зазначила, що потерпіла особисто відносила постанову від 14.11.2019 року експерту про призначення такої експертизи та консультований висновок спеціаліста № 15077 від 28.10.2019року.
Прокурор перед допитом експерта, звертає увагу, що на супровідному листі про призначення судово-медичної експертизи від 14.11.2019 року наявний підпис потерпілої, що доказує той факт, що документи, а саме постанову, потерпіла отримала та передала експерту тобто направлялася вказана постанова але аж ніяк з боку слідчого чи прокурора тобто у поза процесуальний спосіб. (т.1 а.с. 182)
Що власне і підтвердила сама судовий експерт ОСОБА_12 , під час допиту у судовому засіданні від 06.09.2021 року, що до неї 14.11.2019 року звернулась власне особисто потерпіла ОСОБА_4 , із документом що посвідчує її особу та постановою за для проведення судово-медичної експертизи. Також експерт зазначали, що з боку потерпілої наданий додатково був консультативний висновок який не зазначений у супровідному листі слідчого про направлення експерту. (т.1 а.с. 182)
В супровідному листі (з підписом про отримання постанови про призначення експертизи від 14.11.2019 року) експерту направлялася лише постанова слідчого про призначення судово-медичної експертизи.
Таким чином висновок експерта не ґрунтувався ані на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо, ані на результатах дослідження матеріалів.
Потерпілий не може надати відповідні документи безпосередньо експерту, оскільки не наділений правом залучити останнього самостійно, відповідно, не має права надати матеріали для дослідження. А експерт згідно з ч.4 ст.69 КПК не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.
В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим в передбаченому законом порядку було витребувано з медичного закладу чи отримано дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, які були використані судовими експертами для проведення СМЕ № 1175 від 14.11.2019 року так і додаткової № 490 від 07.04.2020 року.
Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 93, 101 КПК, слідчим не було зібрано у встановленому законом порядку жодних медичних документів та відповідно не надано їх експерту для проведення експертизи.
Згідно показів судового експерта ОСОБА_36 під час її допиту вона проводила візуальний огляд потерпілої ОСОБА_22 але ж знову таки дані відомості щодо огляду жодним чином не описані у висновку експерта № 1175 від 14.11.2019 року, що саме оглядав експерт та відповідно до якої методики тощо.
Тобто, об`єктом експертизи у Висновку були саме фрагменти іншого консультованого висновку спеціаліста, що власне і підтвердила експерт під час свого допиту у судовому засіданні та той факт, що експерт суттєво вийшла за рамки своїх повноважень.
В порушення п. 3.4 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи (Наказ МОЗ №?6 від 17 січня 1995 р.) дослідна частина висновку експерта № 1175 не містить докладного опису дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методи, що застосовувались експертом ОСОБА_36 , в тому числі і тих, що реєстрували ушкодження.
Також порушення п. 3.2.6. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи (Наказ МОЗ №?6 від 17 січня 1995 р.) судовим експертом не заначено присутніх осіб під час проведення експертизи, а саме особи потерпілої ОСОБА_22 .
За таких обставин, суд відкидає як недопустимий доказ - висновок судово-медичної експертизи №1175 від 14.11.2019 року(т.1 а.с. 181) та й усі похідні від нього докази, а саме протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2020 року із фото таблицею(т.1 а.с. 184-192) та додатковий Висновок судово-медичної експертизи № 490 від 03.04.2020 року (т.1 а.с. 194-195).
Судом розглянуто клопотання щодо допустимості вищезазначених доказів, та відповідно надана оцінка таким доказам із застосуванням результатів з отриманням доказів шляхом отруйних плодів дерева.
Заява ОСОБА_4 , відповідає її поясненням в суді та суперечить показам обвинуваченої та свідків і не підтверджується іншими об`єктивними доказами.
Суд відкидає протокол впізнання від 18 травня 2020 року із фото таблицею проведений із свідком ОСОБА_13 , (т. 1 а.с. 11-116) не може бути прийнятий судом як допустимий доказ, оскільки протокол за своєю формою не містить ознак за якими особа яка впізнає буди впізнавати ОСОБА_5 . Особи які виставлені для впізнання у якості статистів, суттєво відрізняються від обвинуваченої, а саме лише один із трьох статистів схожий по тіло будові і жоден із статистів не схожий по зачісці. У всіх трьох статистів волосся середньої довжини в той час як у ОСОБА_5 , коротка під хлопчика стрижка. Всі три статисти вирізняються і по одягу. За відстуності ознак по яких особа буде проводить впізнання та провела впізнання, протокол впізнання не можу бути визнаний допустимим доказом.
Принцип безпосередності дослідження показань, речей і документів є однією із загальних засад кримінального провадження. Зміст цього принципу розкрито в ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Жодним чино не було доведено, в тому числі і тими доказами , які були надані стороною обвинувачення, що тілесні ушкодження, які отримані потерпілою ОСОБА_7 , отримані саме під час зустрічі з обвинуваченою.
Так, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Суд вважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинуваченої, потерпілої, свідків, експерта, оголошення документів тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду.
Стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не спростовано можливість спричинення потерпілій ОСОБА_4 , 25.10.2019 року тілесних ушкоджень без прикладання сторонньої (зовнішньої) сили на тіло: при самовільному попередньому прискоренні (швидка ходьба чи біг із спотиканням та падінням); при перекиді (кувирок) через голову в передньому чи задньому направленні; при падінні головою вниз з невеликої висоти (стілець, диван та інші предмети), коли на тіло діє сила прискорення вільного падіння (тяжіння), про що не було зазначено в досліджених судом висновках експертів.
Згідно ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
За змістом ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до вимогст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський Суд з прав людини зазначає, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (п. 146 справи «Барбера, Мессегуз і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998).
Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, п. 253).
При цьому у відповідності дост.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно з частиною 1 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Положеннями статті 25 КПК України передбачено обов`язок прокурора, слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до статті 9 КПК України.
Матеріали справи свідчать про те, що зібрані докази повно та всебічно досліджені судом і належно оцінені у кримінальному провадженні, а всі можливості для одержання додаткових доказів вичерпані. Суду не доведено винуватість ОСОБА_5 , оскільки свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , та і власне сама потерпіла є зацікавленими особами. Крім того, як встановлено під час розгляду даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_4 , та свідок ОСОБА_15 , товаришують одна з одною.
Згідно ст.91,92 КПК України обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.
Висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зроблено з дотриманням ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 КПК України.
Суд враховує і те, що під час дослідження доказів в суді за клопотанням сторони обвинувачення було допитано експерта і стороною захисту надано Висновок експерта поліграфолога, який підтвердив в судовому засіданні правдивість показів обвинуваченої щодо не нанесення потерпілій будь-яких ударів 25.10.2019 року, в т. ч. лівою рукою по обличчю, тримаючи останню правою рукою за одяг. відповідні свідчення підтверджуються проведеними опитуваннями із застосуванням спеціального технічного пристрою комп`ютерного поліграфа.
Також судом при розгляді даного кримінального провадження надано оцінку діям сторони захисту під час досудового розслідування, а саме що саме на час ще проведення досудового розслідування, сторона захисту ОСОБА_5 , усілякими шляхами намагалася встановити істину по даному кримінальному провадженню шляхом ініціювання слідчих дій через подання відповідного клопотання слідчому (дізнавачу) в рамках даного кримінального провадження. А саме, стороною захисту було ініційоване проведення перехресного допиту між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , перехресний допит між підозрюваною ОСОБА_5 та свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_13 . Даний допити сторона захисту клопотала провести з фіксуванням технічних засобів, фіксування проводити відповідно до ст. 107 КПК України та в присутності як адвоката АО Печерська колегія адвокатів м. Києва ОСОБА_6 яка здійснює захист ОСОБА_5 так і адвокатів потерпілої, свідків. Натомість органом досудового розслідування (слідчим/дізнавачем) було відмовлено у задоволені даного клопотання та відповідно відмовлено у проведені таких слідчих дій із невідомих мотивів.
Також на час ще проведення досудового розслідування в серпні 2020 року, стороною захисту було подане клопотання про ознайомлення з усією медичною документацією потерпілої ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0005114, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2019 року та у разі відсутності медичної документації в матеріалах кримінального провадження №0005114, витребувати в порядку ст. 93 КПК України або ж отримати тимчасовий доступ. Дане клопотання сторони захисту було задоволено частково, адвокату ОСОБА_6 , було надано для візуального ознайомлення неякісну ксерокопію консультативного висновку спеціаліста №15077, від 28.10.2019 року та ксерокопію схожу на рентген, натомість в витребуванні даних медичних відомостей в оригіналі задля подальшого ознайомлення із ними, стороні захисту було відмовлено.
Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, якіпідлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Згідно із статтею 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, якщо: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватістю особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, суд, виходячи із зальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, оцінивши усі докази в сукупності та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вважає, що є усі підстави для виправдання останньої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про невинуватість ОСОБА_5 , у спричиненні потерпілій ОСОБА_7 , легких тілесних ушкоджень.
При розв`язанні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням заподіяно майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При розгляді цивільного позову потерпілої, суд виходить із вимог ст.ст. 1167, 1168, 1177 ЦК України, враховує всі обставини скоєння даного кримінального правопорушення, поведінку обох осіб, кількість нанесених ударів потерпілій, глибину страждань потерпілої, майновий стан відповідача та вимоги розумності і справедливості і вважає за необхідне цивільний позов у справі залишити без задоволення.
Витрати та речові доказив в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 , - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1