Справа №592/2324/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/230/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА
Іменем України

21 квітня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/2324/22 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 06.04.2022, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки при ухваленні рішення не враховані доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким неможливо шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

06.04.2022 до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Окружної прокуратури м. Суми, звернулася старший слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 , яке обґрунтувала тим, що 04.04.2022 о 16:10 до приміщення ЧЧ ВП № 4 (м. Суми) в м. Суми, вул. С. Бандери, 11, зайшов ОСОБА_9 та умисно заподіяв тілесні ушкодження дізнавачу Сумського РУП ст. лейтенанту поліції ОСОБА_13

04.04.2022 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, в цей же день ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 208-211 КК і 05.04.2022 він був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку, та ст. слідчий просила застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 06.04.2022 у задоволенні клопотання ст. слідчій було відмовлено та до підозрюваного ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що сторона обвинувачення не довела існування обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуючим ризикам.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, потерпілих, перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, а згідно приписів ч. 1 ст. 178 цього Кодексу при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчої і постановляючи ухвалу про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що матеріали клопотання не містять об`єктивних даних, які б достатньо вказували на перешкоджання інтересам слідства, зважаючи на те, що в даному кримінальному провадженні першочергові слідчі дії вже проведені, допитані потерпілий, свідки, проведені огляди, вилучені речові докази, тощо, та які б свідчили про недостатність застосування щодо ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Зазначені висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовані і ґрунтуються на вимогах КПК.

Зокрема, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладення певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, слідчим суддею в повній мірі враховані всі суттєві обставини кримінального провадження як того і вимагають положення ст. 194 КПК, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, та існування ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК, на який вказував старший слідчий у своєму клопотанні.

Є вірними і мотиви прийнятого слідчим суддею рішення про недоведеність інших ризиків, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б об`єктивно свідчили про можливість вчинення ОСОБА_9 яких-небудь відповідних реальних дій, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178 і ч. 1 ст. 194 КПК: протоколами допиту потерпілого та свідків, огляду документів та речей, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, у матеріалах кримінального провадження відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у рішеннях від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) та від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому необхідно мати на увазі, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (п. 55 рішення ЄСПЛ від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88).

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження і мотиви клопотання старшого слідчого, колегія суддів приходить до переконання, що підозрюваний ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки, враховуючи його процесуальну поведінку під час провадження тощо, не має реальної можливості переховуватися від розслідування та правосуддя, що дає підставу очікувати, що цей ризик не справдиться, а однієї лише «інформації» у клопотанні слідчої про це явно недостатньо для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Олександр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia), заява № 15217/07).

Ризик переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, оскільки він визначається з урахуванням ряду інших релевантних чинників, що можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від розслідування і суду, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 29.03.2016 у справі «Беда проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), заява № 56925/08). Необхідно враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, матеріальний стан, зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, тощо. Зазначені обставини, виходячи із ситуації кримінального провадження, повинні виправдовувати висновок суду про наявність постійної небезпеки того, що підозрюваний переховуватиметься.

Не може прийняти до уваги колегія суддів і доводи апеляційної скарги прокурора, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленому ризику, оскільки у клопотанні слідчого не зазначено, а під час його розгляду як слідчим суддею, так і апеляційним судом, не було встановлено того, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, які б про це свідчили.

До того ж, відповідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

ОСОБА_9 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, санкцією якої встановлено покарання, серед іншого, у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Він є особою, раніше не судимою. Даних, які б вказували на те, що ОСОБА_9 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню чи йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину матеріали клопотання не містять, не надано таких і в ході апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК).

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного такого запобіжного заходу свідчить і той факт, що ОСОБА_9 самостійно, за першою вимогою апеляційного суду, у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування тримання під вартою.

У зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.04.2022 відносно ОСОБА_14 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4