Номер провадження: 11-кп/813/1160/22
Номер справи місцевого суду: 495/7150/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 - законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2022 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №40001176 від 08 липня 2022 року за ознаками злочинів, передбачених п.12) ч.2 ст.115; ч.2 ст.185; ч.1 ст.357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2022 року було задоволено клопотання прокурора, ОСОБА_8 , обвинуваченій у вчиненні злочинів, передбачених п.12) ч.2 ст.115; ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених п.12) ч.2 ст.115; ч.2 ст.185; ч.1 ст.357 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 17 травня 2022 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що всі докази, які містяться а матеріалах кримінального провадження були сфальсифіковані працівниками Білгород-Дністровського відділення поліції.

Затримання ОСОБА_7 , який на момент вчинення злочину був неповнолітнім, було здійснено з порушенням вимог ст.208 КПК України.

Крім того судовий розгляд кримінального провадження здійснюється неефективно, оскільки фактично не було проведеного жодного судового засідання, а суд лише розглядає клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою

Прокурор Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_9 надіслав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі на підставі ч.4 ст.422-1 КПК України.

Законний представник ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про його обов`язкову участь під час апеляційного розгляду.

Частиною 4 ст.422-1 КПК України передбачено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без сторін кримінального провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи викладені в поданій апеляційній скарзі апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді в Овідіопольському районному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №40001176 від 08 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених п.12) ч.2 ст.115; ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п.12) ч.2 ст.115; ч.2 ст.185; ч.1 ст.357 КК України.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_7 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 за п.12) ч.2 ст.115; ч.2 ст.185; ч.1 ст.357 КК України.

Оскарженою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що не зменшився і продовжує існувати ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема не дослідженні всі докази, які були зібрані органом досудового розслідування.

Разом з тим, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.12) ч.2 ст.115 КК України за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Беручи до уваги те, що на момент вчинення злочину ОСОБА_7 був неповнолітнім, у разі доведеності вини, йому не може бути призначена найвища міра покарання у виді довічного позбавлення волі.

Разом з цим вказана обставина жодним чином не зменшує існування ризику того, що у випадку застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу виді позбавлення волі останній може вдатись до спроб переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вказаний ризик підтверджується і тим, що у ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки, він не одружений, не має утриманців, до затримання він не навчався та ніде не працював.

Та обставина, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину виключає можливість застосування до обвинуваченого запобіжних заходів не пов`язаних з позбавленням волі.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та дозволить під час судового розгляду контролювати його місце перебування.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_6 без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

УхвалуОвідіопольського районного суду Одеської області від 18 березня 2022 року, якою ОСОБА_8 , обвинуваченій у вчиненні злочинів, передбачених п.12) ч.2 ст.115; ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених п.12) ч.2 ст.115; ч.2 ст.185; ч.1 ст.357 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 17 травня 2022 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4