ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/270/22 Справа № 690/423/21 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0000661, №0001176, №0001111 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 15 лютого 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15 квітня 2022 року, включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Ватутінського міського суду Черкаської області перебувають матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0000661, №0001176, №0001111 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні 15 лютого 2022 року ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15 квітня 2022 року, включно.

Продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше судимий за аналогічні злочини, судимість не знята та не погашена, відносно нього в провадженні суду перебувають на розгляді обвинувальні акти за аналогічні злочини, є особою молодого віку, офіційно не працює, не має стабільного джерела прибутку, неодружений, на утриманні малолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, не є особою з інвалідністю, а тому не обтяжений особистими обов`язками, що може свідчити про ухилення від суду.

Тоді як наведені прокурором ризики щодо можливого впливу на свідків та потерпілих суд хоча і вважав формальними з огляду на приведення їх до присяги та повідомлення про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову давати показання, проте не виключив їх існування, оскільки судовий розгляд по суті не розпочато та вони безпосередньо судом не допитувалися, у тому числі повторно та одночасно.

За наведених обставин суд вважав, що наявна обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, що є підставою для застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, прокурором доведено, що застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України

Разом з тим, місцевий суд вважав необґрунтованими заперечення обвинуваченого проти задоволення заявленого прокурором клопотання, зокрема, щодо зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів для підтвердження заявлених ним підставі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, вважаючи її невмотивованою та необґрунтованою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 15.02.2022.

В апеляційній скарзі посилається на те, що його тривале перебування під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначає, що в зв`язку зі смертю батька, йому необхідно зібрати документи для прийняття спадщини.

Вважає, що прокурором не надано доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, при цьому ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого правопорушення спростовуються, так як прокурором не надано жодного доказу на їх підтвердження.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було враховано норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, тобто останнім вчинено умисні корисливі злочини, такі як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 скеровано до суду, однак з моменту його скерування, обвинувачений будучи належно повідомленим жодного разу до суду не з`являвся, чим не виконав свої процесуальні обов`язки, передбачені КПК України та порушив розумні строки судового розгляду.

При цьому, злочини ОСОБА_7 вчинено в період незнятої та не погашеної в установленому законом порядку судимості, який за місцем проживання характеризується негативно, непрацюючий, неодружений, немаючий на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що прокурором не надано доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, при цьому ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого правопорушення спростовуються, так як прокурором не надано жодного доказу на їх підтвердження.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта неспроможними, з врахуванням виділених матеріалів кримінального провадження, з яких вбачається, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, які ним вчинено у період незнятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості, при цьому, будучи повідомленим про дати та час судових засідань, на виклики до суду не з`являвся, тим самим ухилявся від кримінальної відповідальності, та розуміючи, що до нього можливе реальне застосування покарання у виді позбавлення волі, переховується від суду. Тоді як вплив на потерпілих і свідків можливий ОСОБА_7 з метою зміни їх показань, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні. Крім того, на даний час у Ватутінському міському суді Черкаської області щодо ОСОБА_7 розглядається ще три кримінальні провадження, у двох з яких він обвинувачується у вчиненні злочинів вже після направлення обвинувального акту до суду, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти нові корисливі злочини.

При цьому, із матеріалів кримінального провадження вбачаються характеризуючі дані ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується негативно, не працевлаштований, неодружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, що свідчить про відсутність у нього міцності соціальних зв`язків.

Неприйнятними колегія суддів вважає доводи ОСОБА_7 про те, що його тривале перебування під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Тоді як місцевим судом та судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судових засідань, на виклики до суду не з`являвся, тим самим ухилявся від кримінальної відповідальності, при цьому свідомо затягуючи розумні строки розгляду кримінального провадження. А тому з врахуванням зазначеної поведінки обвинуваченого, інший запобіжний захід непов`язаний з триманням його під вартою, буде порушувати вищезазначену норму Конвенції щодо розгляду кримінального провадження упродовж розумного строку.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що в зв`язку зі смертю батька, йому необхідно зібрати документи для прийняття спадщини.

В свою чергу колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта безпідставними, оскільки перебування ОСОБА_7 під вартою не є перешкодою для отримання ним спадщини.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Разом з тим, при вирішенні апеляційних вимог ОСОБА_7 колегія суддів також враховує, що на час розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала, відповідно до вимог ст.203 КПК України, виконана, так як закінчився строк дії продовженого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та скасування оскаржуваної ухвали суду, на думку колегії суддів, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а :

Ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 15 лютого 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15 квітня 2022 року, включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді