Дата документу 23.05.2022 Справа № 317/986/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/774/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/986/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 13 січня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами судових рішень щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року, ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2018 року, постанови Верховного Суду від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2021 року №6-р (ІІ)/2021 року встановлене Кодексом покарання у виді довічного позбавлення волі як покарання без перспективи звільнення визнано несумісним із вимогами Конституції. Відтак, незважаючи на те, що на даний час в законодавство не внесено зміни, які би усунули невідповідність покарання у виді довічного позбавлення волі ст.28 Конституції України і ст.3 Європейської конвенції з прав людини, суд першої інстанції повинен був переглянути вирок за виключною обставиною та призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

У судове засідання не з`явився захисник ОСОБА_7 , надіславши клопотання про відкладення апеляційного розгляду через зайнятість його в іншій справі. Проте відповідних доказів поважності неприбуття в судове засідання захисник не надав. А тому колегія суддів з огляду на положення ч.2 ст.466 КПК вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності захисника.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який заперечив проти скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ухвали, ОСОБА_8 засуджено вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року за ч.1 ст.121, ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.1 ст.152, п.9 ч.2 ст.115 КК із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК остаточно до довічного позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_7 , посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року №6-р (ІІ)/2021 року, звернувся до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року, ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2018 року, постанови Верховного Суду від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні даної заяви, виходив з того, що в поданій заяві захисник не зазначив обставини, які відповідно до ст.459 КПК можна визнати виключними; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин, та зміст вимог заявника з урахуванням повноважень суду, визначених ст.467 КПК. Крім того, рішенням Конституційного Суду України №6-р(ІІ)/21 від 16.09.2021 року, на яке посилався захисник, не встановлена неконституційність закону, застосованого судом при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 , а визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 КК, що не впливало на вирішення справи по обвинуваченню ОСОБА_8 по суті пред`явленого обвинувачення. Довічне позбавлення волі передбачено ст.64 КК, яка рішенням Конституційного Суду України №6-р(ІІ)/2021 неконституційною не визнавалася.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами передбачено ст.459 КПК. Зокрема, відповідно до ч.1, ч.3 ст.459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами. При цьому виключними обставинами, з-поміж іншого, визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

З матеріалів провадження вбачається, що захисник в своїй заяві про перегляд судових рішень за виключною обставиною вимагав судові рішення щодо засудженого ОСОБА_8 скасувати та призначити останньому покарання не пов`язане із довічним позбавленням волі, а саме у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому як на підставу для звернення з такою заявою захисник посилався на рішення Конституційного Суду України №6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 року, яким на переконання захисника було визнано неконституційною норму кримінального закону про призначення покарання у виді довічного позбавлення волі.

Проте в рішенні №6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 року Конституційний Суд України прямо зазначив про те, що довічне позбавлення волі як вид кримінального покарання не суперечить приписам частини першої статті 3, статті 23, частини другої статті 28 Конституції України. Даним рішенням Суду було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), лише частину першу статті 81, частину першу статті 82 КК в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Проте захисник в своїй заяві не вимагав умовно-достроково звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі у відповідності до ст.81 КК. Не ставив захисник і питання про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК, а просив скасувати призначене ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі, яке рішенням Конституційного Суду України №6-р(ІІ)/2021 не визнавалося таким, що не відповідає Конституції України.

З огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов цілком законного висновку про відсутність підстав для перегляду судових рішень щодо засудженого ОСОБА_8 за виключною обставиною, а відтак правильно відмовив в задоволенні заяви захисника.

Отже, на переконання колегії суддів ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК. Переконливих аргументів на спростування висновків районного суду в апеляційній скарзі захисника не наведено. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 13 січня 2022 року про відмову в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року, ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2018 року, постанови Верховного Суду від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4