Справа № 513/701/18
№ провадження 1-кп/495/144/2022
УХВАЛА
Про розгляд клопотання щодо продовження запобіжного заходу
"15" вересня 2022 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області колегіально у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у залі суду м. Білгород-Дністровський у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000167 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 125 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п.9, ст. 185 ч. 2 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченої у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125 ч. 1, ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5
обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
У провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст. 125 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п.9, ст. 185 ч. 2 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченої у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125 ч. 1, ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2 КК України.
У судовому засіданні прокурор Білгород Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а строк тримання під вартою відносно обвинуваченого спливає.
Він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, або довічним позбавленням волі, у зв`язку з чим може переховуватись від суду.
Також заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 , оскільки вона обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, раніше переховувалась від суду.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити їй запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію своїх підзахисних та також заперечував проти задоволення клопотань прокурора, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Його підзахисні вже тривалий час перебувають під вартою та ризики за цей час зникли.
Крім того його підзахисні повністю визнають свою провину.
У обвинуваченої ОСОБА_4 за ст.. 125 ч. 1 та 185 ч. 1 КК України вже сплив строк притягнення до відповідальності, вже скоро сплине строк и за останньою статтею 185 ч. 2 КК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», а саме:
«У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту».
Оскільки справа була призначена до розгляду, але з урахуванням того, що суддя ОСОБА_7 знаходиться на лікарняному, суд вважає необхідним провести розгляд клопотання прокурора стосовно продовження міри запобіжного заходу у відношенні обвинувачених суддею колегії суддів ОСОБА_1 .
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість.
Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.
Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою.
До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення у ОСОБА_3 , тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені, потерпіла, свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Судом встановлено, що обвинуваченій ОСОБА_4 19 червня 2019 року був змінений запобіжний захід на тримання під вартою та з цього часу вона перебуває під вартою.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.
Суд враховує вимоги ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
Також Суд вказав, що п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.
Крім іншого, суд враховує правову позицію у рішенні ЄСПЛ по справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1(с) Конвенції.
Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.
На підставі викладеного та враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні не тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та приходить до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченої у вигляді цілодобового домашнього арешту, із носінням електронного засобу контролю по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в межах ст. 181 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої на час судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 369-372, 392-395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє включно по 13.11.2022 року.
У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області щодо продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 відмовити.
Змінити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю по місцю мешкання за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, який діє до 13 листопада 2022 року включно.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду за викликом;
- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілою по вказаному кримінальному провадженню.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений та проголошений 20 вересня 2022 року о 10.30 годині.
Суддя :