ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1500/22 Справа № 192/382/22 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що 07 травня 2021 року комісією СВК № 21 засудженому було відмовлено у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення особи, яка не довела свого виправлення, тому суд вважає, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб стати підставою для звільнення, а тому на даний час застосування умовно-дострокового звільнення є недоцільним.
Суд прийшов до висновку, що оцінивши в сукупності досліджені докази, засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути рішення суду першої інстанції та застосувати до нього ст. 81 КК України, оскільки вважає, що своєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні засуджений підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Таким чином, з вищенаведеної статті випливає, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, а зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Так, з матеріалів провадження та технічної фіксації судового розгляду слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 було засуджено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 70 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 2 ст. 72 КК України строк поперднього ув`язнення з 11 березня 2016 року по 21 лютого 2017 року зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року строк попереднього ув`язнення з 22 лютого 2017 року по 14 червня 2017 року зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2018 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року змінено в частині призначення додаткового покарання конфіскації майна.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року зараховано строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 28 березня 2018 року по 03 травня 2018 року та з 10 травня 2018 року по 23 серпня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України.
В державній установі Солонянська виправна колонія № 21 засуджений ОСОБА_7 з перервами знаходиться з 18 липня 2017 року.
За час відбуття покарання у державній установі Солонянська виправна колонія № 21 характеризується добре, порушень режиму утримання не допускає, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримаується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи. Приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого впливу Правова освіта та в роботі самодіяльних організацій, а також входить до складу ради колективу.
За час відбуття покарання, засуджений має сім заохочень.
Однак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки хоча засуджений і має сім заохочень та за весь період відбування покарання характеризувався добре, однак з матеріалів провадження вбачається, що 07 травня 2021 року комісією СВК № 21 засудженому було відмовлено у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення, як особі яка не довела своє виправлення.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що ОСОБА_7 не став на шляї виправлення, а поведінка засудженого не змінилась таким чином, щоб стати підставою для звільнення, а тому на даний час застосування умовно-дострокового звільнення є недоцільним.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчинених ним кримінальних правопорушень, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєних кримінальних правопорушень та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4