ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1768/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/145/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши 13 травня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали справи за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської обл. від 21 квітня 2022 р.,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000225 від 11 вересня 2021 року.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської обл. від 21 квітня 2022 р. скасувати та постановити нову, якою її скаргу задовольнити та встановити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000225 від 11 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, строк 10 днів для складання та вручення ОСОБА_9 , яка на даний час є свідком в даному кримінальному провадженні, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або прийняття іншого остаточного процесуального рішення.

Вказує, що досудове розслідування даного кримінального проступку вже триває 8 місяців. З огляду на те, що граничний строк проведення досудового розслідування кримінального проступку в будь-якому разі не може тривати більше як розслідування нетяжкого злочину, тобто 12 місяців, вбачається намагання прокурора дотягнути досудове розслідування до закриття кримінального провадження за спливом строку. Підтвердженням цього є посилання прокурора на необхідність отримання рішення в цивільній справі.

Зазначає, що, зважаючи на те, що в країні ведений воєнний стан та рекомендації судових інстанцій щодо розгляду цивільних справ тільки за безпосередньої участі сторін чи за наявності заяви сторони про розгляд справи за її відсутності (відповідач зловживає правом на відвідування судових засідань), такий не може бути визначений якимось часовими межами.

Наголошує на тому, що іншого шляху для захисту права потерпілої на справедливий судовий розгляд, як встановлення процесуальних строків для повідомлення про підозру чи прийняття іншого остаточного процесуального рішення, немає.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, положеннями ч. 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи те, що скаржник ОСОБА_8 при постановленні ухвали в судовому засіданні присутня не була, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження скаржником ОСОБА_8 пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Частинами першою та другою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік, що не підлягає розширеному тлумаченню, ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Разом з тим, відсутність у Кримінальному процесуальному кодексі норми щодо можливості оскарження ухвали слідчого судді, яка не визначена в переліку ухвал, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою на таку ухвалу, оскільки така відмова порушує конституційне право на судовий захист, яке за ст. 64 Конституції України не може бути обмежено.

Окрім цього, постановою Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 12.10.2017 у справі № 5-142кс (15) 17 зроблено висновок, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Такої ж позиції притримується Велика Палата Верховного Суду (постанова у справі № 243/6674/17-к (провадження № 13-16сво18) від 23.05.2018), а згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За таких обставин оскаржувана ухвала слідчого судді від 21 квітня 2022 підлягає апеляційному оскарженню.

Що стосується суті розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 , слідчий суддя виходив з того, що визначення наявності та достатності доказів для повідомлення певної особи в межах здійснення досудового розслідування про підозру, як і прийняття іншого остаточного рішення, відноситься до дискреційних повноважень сторони обвинувачення. При цьому зазначив, що чинним КПК України передбачена можливість оскарження недотримання розумних строків на стадії досудового розслідування прокурору вищого рівня у спосіб та порядок, що визначений ст. 308 КПК України.

Зі змісту скарги ОСОБА_8 вбачається, що вона подана на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000225 від 11 вересня 2021 року, яка виразилася у неповідомленні про підозру конкретній особі або прийняття іншого остаточного процесуального рішення, що порушує розумні строки досудового розслідування.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Зокрема, повноваження слідчого судді визначені у розділі ІІ КПК України, що регламентує заходи забезпечення кримінального провадження, та у ч. 1 ст. 303 КПК України, яка визначає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, у пунктах 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до вищенаведеної статті на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Визначені у ч. 1 ст. 303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних дій слідчого, прокурора не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення. Адже у ньому однозначно визначено, що може бути оскаржено нездійснення лише тих рішень, дій чи бездіяльності, які слідчий чи прокурор безумовно зобов`язаний вчинити саме у визначений цим Кодексом строк.

Наведене свідчить, що законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені Кодексом дії в межах досудового розслідування та у строк, встановлений КПК України, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Проте, зі змісту скарги ОСОБА_8 вбачається, що нею ставилось питання про оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у порушенні розумних строків розслідування кримінального провадження № 0000225 від 11 вересня 2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, в якому жодній особі не повідомлено про підозру, а відтак, чинний КПК України не передбачає строків проведення такого досудового розслідування. Також апелянт оскаржував неприйняття слідчим процесуального рішення - повідомлення конкретній особі про підозру, яке відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України також оскарженню до слідчого судді не підлягає, оскільки КПК України не визначає чіткого строку для постановлення такого рішення.

За змістом норми ч. 2 ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції, тобто тих, що регламентовані вище наведеними положеннями Закону. За приписами п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України саме прокурор уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частина 1 ст. 308 КПК України регламентує право, в тому числі потерпілих, оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Таким чином, чинний КПК України визначає чіткий спосіб та порядок забезпечення дотримання розумних строків під час досудового розслідування прокурором та оскарження їх недотримання.

З огляду на вищенаведені положення кримінального процесуального закону колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що іншого шляху для захисту права потерпілої на справедливий судовий розгляд, як встановлення процесуальних строків для повідомлення про підозру чи прийняття іншого остаточного процесуального рішення, немає.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_6 , в якій скаржник просить встановити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000225 від 11 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, строк 10 днів для складання та вручення ОСОБА_9 , яка на даний час є свідком в даному кримінальному провадженні, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або прийняття іншого остаточного процесуального рішення.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги скаржника ОСОБА_8 , а тому ухвала слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської обл. від 21 квітня 2022 р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2022 р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора Бучацької окружної прокуратури С. Періг в межах кримінального провадження № 0000225 від 11 вересня 2021 року, - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
________________ ______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3