Провадження №1-кп/761/1631/2022
В И Р О К
іменем України

20 травня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, із застосуванням відеоконференції за допомогою програми EasyCon, кримінальне провадження № 0000518 від 10 лютого 2021 року щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, працюючого на посаді помічника менеджера ПП «АКОНІТ-ДС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 та особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, 09 лютого 2021 року приблизно о 22 годині 55 хвилин, перебували у гуртожитку АДРЕСА_3 та в цей час у них виник протиправний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, приблизно о 23 годині 00 хвилин, зайшли до кімнати № НОМЕР_1 , гуртожитку АДРЕСА_3 , в якій в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_9 . Відповідно до розподілених ролей, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, дістала наявний у неї ніж, а інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження дістала наявний у неї предмет зовні схожий на пістолет та, під погрозою застосування даних предметів, висунули вимогу до потерпілого ОСОБА_9 віддати наявні цінні речі та майно. ОСОБА_9 , сприймаючи реально погрози осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, переживаючи за своє життя та здоров`я, на вимогу останніх, зняв зі своєї шиї ланцюжок з металу жовтого кольору та передав їм.
В цей час, відповідно до розробленого плану, ОСОБА_4 слідкував, щоб до вищевказаної кімнати ніхто сторонній не зайшов та обшукував тумбочки, полиці, з метою заволодіння цінними речами та майном ОСОБА_9 . Цим часом, ОСОБА_3 погрожував застосуванням фізичного насильства до ОСОБА_9 , що останній сприйняв як реальну небезпеку для свого життя та здоров`я. Обшукавши тумбочки та полиці з метою заволодіння майном, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 та особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, заволоділи майном ОСОБА_9 , а саме: навушниками «AirPods» модель «А2031» серійний номер: GT4ZVST3LX2Y, версія 3A283, вартістю 2 300 гривень; грошовими коштами в сумі 160 гривень; банківською карткою «Приватбанк» № НОМЕР_2 , з якої в подальшому було знято грошові кошти в сумі 4 000 гривень; золотим ланцюжком 585 проби, вагою приблизно 4,5 грами, вартістю 7 687 гривень; наручним годинником марки «Apple Watch 3», вартістю 3 933 гривень 33 копійок, акустичною портативною системою з блютуз «JBL» моделі «charge 4», чорного кольору, вартістю 2 183 гривень 33 копійки; шапкою «Адідас» з трьома смужками, яка матеріальної цінності не становить. Після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишили, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Таким чином ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, здійснили напад із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , заволодівши майном останнього, на загальну суму 20 263 гривні 66 копійок.
Такі дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Будучи допитаними в судовому засіданні, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожний окремо, надали показання відповідно до яких, вони цілковито визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення та повністю підтвердили обставини за яких вчинили дане кримінальне правопорушення. Також, зазначили, що вони у повній мірі усвідомили кримінально-протиправний характер своїх дій та щиро розкаюються у вчиненому, просили суд не позбавляти їх волі. Крім цього вказали, що критично ставляться до вчиненого, з потерпілим примирилися на стадії досудового розслідування кримінального провадження, відшкодували в повному обсязі завдані збитки ОСОБА_9 .
Слід зазначити, що показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.
Крім того, потерпілий ОСОБА_9 в ході судового розгляду зазначив, що всі обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. При цьому вказав, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повністю відшкодували завдану йому як матеріальну так і моральну шкоду. Він примирився з обвинуваченими, немає до них будь-яких претензій, а тому просив суд не позбавляти їх волі.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачення визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.
Таким чином судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсно своїми умисними протиправними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.187 КК України.
Так, відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації.
Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, зазначено, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).
Крім того, у рішеннях Європейського суду з прав людини «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» зазначено, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
У справі «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Так, обираючи обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке віднесені до категорії тяжких злочинів, характер їх діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування, на даний час перебуває на військовій службі у ЗСУ, примирився з потерпілим та відшкодував в повному обсязі завдані збитки.
Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік, відсутність судимостей, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 КК України.
При цьому, враховуючи вищезазначені, виключно позитивні характеризуючі дані про особу ОСОБА_4 , доводи потерпілого ОСОБА_9 , який просив суд не позбавляти його волі, негативне та критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, бездоганну репутацію останнього серед своїх одногрупників, його міцні соціальні зв`язки, суд приходить до висновку, що перевиховання і виправлення ОСОБА_4 цілком можливе без ізоляції від суспільства та його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
З урахуванням того, що суд прийшов до переконання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, додаткове покарання у виді конфіскації майна, у відповідності до ст. 77 КК України, застосуванню не підлягає.
Таке покарання стосовно ОСОБА_4 , на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір покарання, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше не судимий, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, має хвору матір, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, на даний час перебуває на військовій службі у ЗСУ, відшкодував завдані збитки потерпілому ОСОБА_9 , примирився з ним та останній не має будь яких претензій до обвинуваченого.
Обставини, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, критичне ставлення до вчиненого, наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання та відсутність обтяжуючих обставин, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Враховуючи вищезазначені дані про особу ОСОБА_3 , доводи потерпілого ОСОБА_9 , який просив суд не позбавляти його волі, наявність позитивних характеристик його, як особи у суспільстві, міцних соціальних зв`язків, суд приходить до переконання, що перевиховання і виправлення ОСОБА_3 цілком можливе без ізоляції від суспільства та його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
З урахуванням того, що суд прийшов до переконання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, додаткове покарання у виді конфіскації майна, у відповідності до ст. 77 КК України, застосуванню не підлягає.
Таке покарання стосовно ОСОБА_3 , на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Арешт на майно обвинувачених не накладався.
Цивільний позов заявлено не було.
В рамках кримінального провадження залучено експертів, якими проведено експертні дослідження, вартість яких у сумі становить 4 196 гривень 60 копійок, що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_12 солідарно, на користь держави.
Заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_4 у розмірі 181 600 гривень, після набрання вироком законної сили, слід повернути застоводавцю.
Заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_12 у розмірі 181 600 гривень, після набрання вироком законної сили, слід повернути застоводавцю.
Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
У відповідності з вимогами ст. 75 КК України, від призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.
У зв`язку із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна щодо ОСОБА_4 не застосовувати.
Після набрання вироком законної сили, заставу, внесену за ОСОБА_4 , у розмірі 181 600 гривень повернути застоводавцю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави 2 098 гривень 30 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
У відповідності з вимогами ст. 75 КК України, від призначеного покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
У зв`язку із застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України, додаткове покарання у виді конфіскації майна щодо ОСОБА_3 не застосовувати.
Після набрання вироком законної сили, заставу, внесену за ОСОБА_3 у розмірі 181 600 гривень повернути застоводавцю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 2098 гривень 30 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів.
Речові докази: DVD-R диски з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження; предмет схожий на перочинний ніж (переданий до камери схову Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві) - знищити; золотий ланцюжок (переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 ) залишити у володінні та розпорядженні ОСОБА_9 .
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Шевченківського
районного суду м. Києва ОСОБА_1