ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/4701/21

Номер провадження 1-кп/495/450/2022

05 квітня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000566 від 21 листопада 2020 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області , українки , громадянки України , раніше в силу ст. 89 КК України не судимої , одруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину- доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , праціюючої молодшою медичною сестрою Білород-Дністровського кожвендиспансеру ,який зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,обвинуваченої у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_3

потерпіла- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження ,тобто скоїла кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, при наступних обставинах:

20 листопада 2020 року приблизно в 14 годині 30 хвилин,більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачена ОСОБА_3 разом із своїми чоловіком ОСОБА_7 знаходячись по АДРЕСА_1 , де у них виник конфлікт із сусідями ОСОБА_8 та його дружиною- потерпілою ОСОБА_6 ,з якими мали на протязі тривалого часу неприязні відносини.

В ході вказаного конфлікту обвинувачена ОСОБА_3 умисно,реалізуючи свій намір на спричинення тілесних ушкоджень,розуміючи протиправний характер своїх дій, тримаючи у руках металеву арматуру ,почала замахуватинею на потерпілу ОСОБА_6 ,при цьому умисно наносячи удари , в результаті чого обвинувачена ОСОБА_3 умисно нанесла удари по лівій та правій руці потерпілій ОСОБА_9 якими вона прикривала голову.

Таким чином, потерпілій ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження,: два синці в області лівого передпліччя, садно на тлі синця в області правого передпліччя,три садна на лівій кисті тобто ,легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні винною себе визнала повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 погодилася з тим, щоб судовий розгляд обмежився ії допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Обвнуваченій було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 пояснила суду,що дійсно 20 листопада 2020 року приблизно в 14 годин 30 хвилин між ії чоловіком та чоловіком потерпілої виникла сварка на грунті тривалих неприязних стосунків, під час вказаної сварки вона з метою заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень нанесла металевою арматурою кілька ударів по рукам потерпілій,внаслідок чого потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження. У скоєному чистосердечно роозкаялася.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченої, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушеннія, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченої, яка надала точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин вона вчинила злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченої не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченою.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_3 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні та кваліфікує ії дії за ч. 1 ст. 125 КК України тобто умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченої ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченої ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженої ОСОБА_3 .

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

При призначенні покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченої, яка за місцем мешкання характеризується негативно, її вік та стан здоров`я, те що вона раніше в силу ст. 89 КК України не судима, вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно зі ч.4 ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків ,її каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 є не судимою особою, має постійне місце мешкання, негативно характеризується, займається суспільно-корисною працею , має на утриманні неповнолітню дитину, а також ії ставлення до скоєного, а саме те, що вона розкаялася у скоєному та сприяла розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченої покарання у вигляді громадських робіт.

Судові витрати по справі відсутні , цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Речові докаи по справі відсутні.

.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити їй покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

Міру покарання засудженій ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно засудженої ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1