Номер провадження: 11-сс/813/1085/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.07.2022року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Лиманського р-ну Одеської області, українця, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який притягується до кримінальної відповідальності Приморським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.307 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000530 від 27.07.2022 року

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.07.2022року було задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.09.2022 року без визначенням розміру застави.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри, подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржену ухвалу в частині визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, заявлені прокурором, не підтверджені; підозрюваний злочин скоїв, оскільки був у скрутному матеріальному становищі. Також адвокат зазначає, що слідчим суддею незаконно не визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.
На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді змінити та визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підозрюваний ОСОБА_8 у судове засідання апеляційного суду не був доставлений, оскільки в апеляційної скарзі його захисника не ставилось питання про обов`язкову участь підозрюваного в апеляційному розгляді.

Позиції учасників судового розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника підозрюваного, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.
Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі. В оскарженій ухвалі слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також мотиви не визначення розміру застави.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, відсутні підстави стверджувати про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000530 від 27.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2, 3 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.
У межах даного кримінального провадження 28.07.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тобто з урахуванням вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_8 ніким не оскаржується, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за кваліфікуючим ознаками: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту в особливо великих розмірах.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що прокурором стосовно ОСОБА_8 недоведена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність прокурором існування ризику того, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваний непрацевлаштований, згідно пояснень захисника перебуває у скрутному матеріальному становищі, що значно збільшує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, оскільки відсутні стримуючі фактори у виді міцних соціальних зв`язків за місцем проживання підозрюваного.

Також апеляційний суд вважає вірними висновки слідчого судді що у зв`язку із тим, що не всі речові докази, на даний момент органом досудового розслідування встановлені, ОСОБА_8 безпосередньо або через інших осіб може знищити їх або змінити на свою користь, вказане свідчить про наявність ризику, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді що існує ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою змінити свої показання у під час судового розгляду для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, адже свідки безпосередньо судом допитаний не були, а показання, що надавалися на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч.4 ст.95 КПК України.

Також апеляційний суд вважає доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на розгляді в Приморському районному суді у відношенні ОСОБА_8 перебуває справа щодо вчинення останнім кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України, що підтверджує схильність підозрюваного до скоєння кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що доводи захисника стосовно того, що підозрюваний злочин скоїв, оскільки був у скрутному матеріальному становищі, враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, пов`язаному з незаконним обігом наркотичних засобів з метою збуту в особливо великих розмірах, та притягнення його в іншому кримінальному провадженні до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин у даному випадку навпаки збільшує вищенаведені ризики.
Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на непослідовність позиції сторони захисту, яка, посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в апеляційній скарзі просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що слідчим суддею незаконно не визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки така можливість прямо передбачена п.4 ч.4 ст.183 КПК України, а тому, враховуючи, що інкримінуємий ОСОБА_8 злочин є особливо тяжким у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які становлять надзвичайну суспільну небезпеку для здоров`я населення України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку не визначати розмір застави, достатній для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України.
Аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, ризику, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст.177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.07.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000530 від 27.07.2022 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4