ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах володільця майна ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року у кримінальному провадженні №0001777,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001777 та наклав арешт на певне майно, вилучене 23 грудня 2021 року під час проведення обшуків: нежитлового приміщення в м. Харків по вул. Єнакіївська, буд. 19 літера Ч-1, власником якого є ТОВ «Силам», ТОВ «Рентос»; нежитлових приміщень, розташованих по вул. Юхима Березовського, буд. 60, в м. Лозова Харківської області, власником яких є ТОВ «МолАгро», а майно належить ТОВ «Моллозагро» в особі директора ОСОБА_11 ; нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_12 ; а також квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_13 , а володільцем вилученого з цієї квартири майна - ОСОБА_9 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що вилучене під час обшуків майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, а також врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах володільця майна ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
При цьому зазначає про порушення прокурором строків звернення з клопотанням про накладення арешту до слідчого судді.

Звертає увагу, що слідчий суддя ухвалою від 24 грудня 2021 року повертав клопотання про накладення арешту на майно прокурору для усунення недоліків, проте прокурор вказівки слідчого судді не виконав.

Зазначає, що прокурором не наведено належного обґрунтування, із посиланням на докази, необхідності накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Оскільки судове рішення оскаржене адвокатом ОСОБА_8 лише в інтересах ОСОБА_9 , колегія суддів переглядає ухвалу слідчого судді в частині, що стосується арешту майна, яке вилучено під час обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , яким володіє ОСОБА_9 .

З огляду на відсутність апеляційних скарг інших учасників провадження, апеляційний суд позбавлений можливості, відповідно до приписів кримінального процесуального закону, перевіряти в даному випадку ухвалу слідчого судді в частині арешту майна інших осіб.
Прокурор та адвокат не заперечували про перегляд ухвали слідчого судді лише в частині арешту майна, виявленого та вилученого під час обшуку квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_13 та в якій проживає ОСОБА_9 .
Як вбачається з матеріалів провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001777 за ч.3 ст.190 КК України, за фактом здійснення групою осіб шахрайських дій щодо ОСОБА_14 під час збуту масла вершкового, внаслідок чого потерпілому заподіяно майнову шкоду у великих розмірах.
23 грудня 2021 року проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_13 та в якій проживає ОСОБА_9 , під час якого вилучено рахунок №97 від 30 листопада 2021 року, бланки з відтисками печаток ТОВ «Норма Трейдінг» та бланки з відтисками печаток ТОВ «Молагро».
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення прокурором строку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно до слідчого судді є непереконливими.
Згідно з приписами ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі статті 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
В даному випадку прокурор просив накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час обшуку відповідно до ч.7 ст.236 КПК України та вважається тимчасово вилученим майном.

Так, відповідно до наявних в матеріалах провадження копій документів Укрпошти, клопотання про накладення арешту на майно прокурор направив слідчому судді Київського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку 24 грудня 2021 року (т.1 а.с.75).
Відповідно до ч.1 ст.116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Таким чином прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна у визначений законом строк.
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова 28 грудня 2021 року своєю ухвалою повернув згадане клопотання прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Після отримання 10 січня 2022 року копії ухвали слідчого судді, про що в матеріалах справи є відповідна заява (т.1, а.с.76), усунувши недоліки, прокурор 11 січня 2022 року повторно направив до суду клопотання про арешт майна.
12 січня 2022 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харків клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на відповідне майно.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що прокурором не порушено строку на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Доводи апелянта про відсутність підстав для арешту майна також є непереконливими.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Приписами п.1 ч.2 та ч.3 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на документи, вилучені під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 , врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.
Крім того, відповідно до положень ст.174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.405, ст.407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року у кримінальному провадженні №0001777 в частині накладення арешту на майно, вилучене 23 грудня 2021 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4