У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 542/676/22

провадження № 1-кп/542/83/22

13 вересня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2022 за № 0000067 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 4 та 5 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України,

в с т а н о в и в :

1. Короткий опис провадження.
14.07.2022 до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов вказаний обвинувальний акт.

18.07.2022 ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області обвинувальний акт прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

19.07.2022 ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області застосовано до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби на 60 діб.

19.07.2022 ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

2. Короткий виклад поданих клопотань.

2.1. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби на 60 діб.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України.

19.07.2022 суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи Низ Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби строком до 15 вересня 2022 року.

Прокурор вказав, що підставою продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своєму клопотанні зазначив, що на даний час з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання продовженню ним злочинної діяльності, а також для запобігання можливого ухилення ним від судового слідства, впливу на свідків та потерпілого, йому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

2.2. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 4 та 5 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України.

19.07.2022 суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби строком до 15 вересня 2022 року.

Прокурор вказував, що підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своєму клопотанні зазначив, що на даний час з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання продовженню ним злочинної діяльності, а також для запобігання можливого ухилення ним від судового слідства, впливу на свідків та потерпілого, йому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

3. Позицій сторін провадження у судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та просив їх задовольнити. Пояснення надав аналогічні, викладеним у клопотаннях.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 надав письмове клопотання, в якому просив суд продовжити запобіжні заходи щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки всі ті ризики, що встановлені судом при обранні запобіжних заходів збереглися.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився з клопотанням прокурора, не заперечував проти продовження строку дії домашнього арешту щодо нього.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився з клопотанням прокурора та не заперечував проти продовження строку дії застосованого щодо нього запобіжного заходу.

4. Обґрунтування позиції суду, мотиви прийняття відповідних рішень, релевантні джерела права та висновки за результатами розгляду клопотань.
Дослідивши подані клопотання, заслухавши доводи учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою (ч. 1 ст. 176 КПК України).

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначені у ст. 132 КПК України.

Так, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

За правилами ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Положеннями ст. 186 КПК України визначено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Слід зазначити, що розглядаючи клопотання прокурора судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в силу положень частини другої статті 42 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наразі перебувають у статусі обвинувачених і оцінку обґрунтованості підозри щодо них раніше надано слідчим суддею в межах здійснення судового контролю.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає належного обгрунтування того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує, що згідно з частиною шостою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може застосувати більш м`який запобіжний захід.

4.1. Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України.

19.07.2022 суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи Низ Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби строком до 15 вересня 2022 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Надаючи оцінку доводам поданого клопотання суд виходить з наступного.

Так, обгрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сторона обвинувачення посилалась на наявність ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від суду.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_4 є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Таким чином, судом встановлена актуальність продовження існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, що обумовлює необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу, спрямованого на мінімізацію такого ризику.

При цьому необхідно зауважити, що позиція суду ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та не ставить метою передбачити можливе покарання за інкримінований обвинуваченому злочин.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків.
Оцінюючи вірогідність існування вказаного ризику суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Тобто вплив на свідків можливий як на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та їх дослідження судом.

До того ж, під час виконання вимог ст. 290 КПК України стороні захисту у повному обсязі було відкрито матеріали досудового розслідування, у зв`язку з чим обвинуваченому став відомий зміст показань свідків, якими прокурор має намір доводити пред`явлене обвинувачення.

Зазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірність незаконного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_4 безпосередньо або через знайомих йому осіб на свідків та потерпілого з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень, тому встановлена судом заборона спілкування з цими особами може слугувати важливим фактором для запобігання ризику впливу на цих осіб.

З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги ту обставину, що допит свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочато, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Водночас, суд не знаходить підстав для висновку щодо існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. На переконання суду, наведені у клопотанні твердження прокурора на обгрунтування цього ризику не є достатніми та переконливими. Крім того, в силу ст. 89 КК України обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий.

Водночас, судом при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу враховано наявність обставин, що визначені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , відсутність офіційного джерела доходів, відсутність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованого запобіжного заходу, міцність соціальних зв`язків за місцем проживання.

З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу є обгрунтованою.

Між тим, вирішуючи питання щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу суд враховує положення ст. 194 КПК України, за змістом яких недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні є підставою для відмови у застосуванні запобіжного заходу. При цьому, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Досліджуючи питання щодо можливості застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Пункт 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", вказує на те, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, зокрема, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

У п. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначено, що слідчому судді, суду необхідно мати на увазі, що обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Водночас, суд вважає обгрунтованим посилання сторони обвинувачення на неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого (в тому числі відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні) суд вважає, що не зважаючи на серйозність висунутого обвинувачення та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований запобіжний захід, а саме: домашній арешт у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, буде відповідати даним про особу обвинуваченого, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують, забезпечить в повній мірі належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

При цьому, обов`язки, які суд, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 пов`язані з певними обмеженнями (прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні).

Водночас, суд вважає, що обов`язки, які суд покладає на обвинуваченого за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим їх застосування відповідає п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

З огляду на положення частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із застосуванням щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд покладає на нього визначені ст. 194 КПК України обов`язки на два місяці.

Адреса, за якою обвинувачений має перебувати відповідно до правил застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд визначає адресу місця його проживання: АДРЕСА_1 .

З урахуванням зазначених обставин клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню.

4.2. Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 4 та 5 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України.

19.07.2022 суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби строком до 15 вересня 2022 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Надаючи оцінку доводам поданого клопотання суд виходить з наступного.

Так, обгрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення посилалась на наявність ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від суду.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_5 є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Таким чином, судом встановлена актуальність продовження існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, що обумовлює необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу, спрямованого на мінімізацію такого ризику.

При цьому необхідно зауважити, що позиція суду ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та не ставить метою передбачити можливе покарання за інкримінований обвинуваченому злочин.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків.
Оцінюючи вірогідність існування вказаного ризику суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Тобто вплив на свідків можливий як на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та їх дослідження судом.

До того ж, під час виконання вимог ст. 290 КПК України стороні захисту у повному обсязі було відкрито матеріали досудового розслідування, у зв`язку з чим обвинуваченому став відомий зміст показань свідків, якими прокурор має намір доводити пред`явлене обвинувачення.

Зазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірність незаконного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_5 безпосередньо або через знайомих йому осіб на свідків та потерпілого з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень, тому встановлена судом заборона спілкування з цими особами може слугувати важливим фактором для запобігання ризику впливу на цих осіб.

З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги ту обставину, що допит свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочато, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Водночас, суд не знаходить підстав для висновку щодо існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. На переконання суду, наведені у клопотанні твердження прокурора на обгрунтування цього ризику не є достатніми та переконливими. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий.

Водночас, судом при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу враховано наявність обставин, що визначені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує, відсутність офіційного джерела доходів, відсутність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованого запобіжного заходу, міцність соціальних зв`язків за місцем проживання- як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу є обгрунтованою.

Між тим, вирішуючи питання щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу суд враховує положення ст. 194 КПК України, за змістом яких недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні є підставою для відмови у застосуванні запобіжного заходу. При цьому, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Досліджуючи питання щодо можливості застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Пункт 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", вказує на те, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, зокрема, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

У п. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначено, що слідчому судді, суду необхідно мати на увазі, що обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

Водночас, суд вважає обгрунтованим посилання сторони обвинувачення на неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого (в тому числі відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні) суд вважає, що не зважаючи на серйозність висунутого обвинувачення та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований запобіжний захід, а саме: домашній арешт у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, буде відповідати даним про особу обвинуваченого, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують, забезпечить в повній мірі належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

При цьому, обов`язки, які суд, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 пов`язані з певними обмеженнями (прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні).

Водночас, суд вважає, що обов`язки, які суд покладає на обвинуваченого за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим їх застосування відповідає п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

З огляду на положення частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із застосуванням щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд покладає на нього визначені ст. 194 КПК України обов`язки на два місяці.

Адреса, за якою обвинувачений має перебувати відповідно до правил застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд визначає адресу місця його проживання: АДРЕСА_2 .

З урахуванням зазначених обставин клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131-132, 176, 177, 178, 181, 186, 194, 315 КПК України , суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту Задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Пологи Низ Новосанжарського району Полтавської області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 протягом строку дії домашнього арешту такі обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту смт Нові Санжари Полтавського району Полтавської області, без дозволу прокурора або суду;

- з`являтися до прокурора та суду за кожним викликом;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 встановити до 11 листопада 2022 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покладені обов`язки довести до відома обвинуваченого та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Дозволити ОСОБА_4 залишати місце перебування під домашнім арештом у період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби під час повітряної тривоги з метою укриття в захисних спорудах цивільного захисту.

За умови неможливості залишатися за місцем перебування під домашнім арештом, зумовленої режимом воєнного стану чи у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, стану ведення воєнних дій, або на випадок захоплення населеного пункту чи безпосередньої загрози його захоплення, або ведення активних бойових дій, дозволити ОСОБА_4 залишити місце перебування під домашнім арештом з обов`язковим повідомленням про це суд протягом 48 годин із зазначенням нової адреси місця перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 про його право на звернення до суду із клопотанням про зміну адреси перебування під домашнім арештом з метою забезпечення безпеки життю та здоров`ю під час дії воєнного стану в Україні.

Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_4 під розписку копію ухвали негайно після її оголошення.

Клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту Задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, уродженцю с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , протягом строку дії домашнього арешту такі обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту с. Руденківка Полтавського району Полтавської області, в якому він зареєстрований, без дозволу прокурора або суду;

- з`являтися до прокурора та суду за кожним викликом;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Строк дії ухвали про застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_5 встановити до 11 листопада 2022 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покладені обов`язки довести до відома обвинуваченого та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Дозволити ОСОБА_5 залишати місце перебування під домашнім арештом у період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби під час повітряної тривоги з метою укриття в захисних спорудах цивільного захисту.

За умови неможливості залишатися за місцем перебування під домашнім арештом, зумовленої режимом воєнного стану чи у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, стану ведення воєнних дій, або на випадок захоплення населеного пункту чи безпосередньої загрози його захоплення, або ведення активних бойових дій, дозволити ОСОБА_5 залишити місце перебування під домашнім арештом з обов`язковим повідомленням про це суд протягом 48 годин із зазначенням нової адреси місця перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 про його право на звернення до суду із клопотанням про зміну адреси перебування під домашнім арештом з метою забезпечення безпеки життю та здоров`ю під час дії воєнного стану в Україні.

Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_5 під розписку копію ухвали негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено о 16 год 00 хв 15 вересня 2022 року.