Ухвала

Іменем України

3 жовтня 2022 року

м. Київ

провадження № 51-2953 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Житомирського апеляційного суду від 14 та 23 вересня 2022 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 1 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_1 від 7 лютого 2022 року на постанову начальника СД ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 3 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000368 за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року клопотання потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково,постановлено виправити описки, допущені у вищевказаній ухвалі суду від 14 вересня 2022 року, а саме у назві суду із яким проводилась відеоконференція та дати відкриття провадження і внесення відомостей до ЄРДР.

Не погоджуючись з ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до суду касаційної інстанції, у якій просить її скасувати через істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року про виправлення описки, яка на його думку є незаконною й необґрунтованою. Також стверджує, що в ній помилково зазначено, що вона не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення ("Кромбах проти Франції").

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року було залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 1 серпня 2022 року, а саму ухвалу слідчого судді - залишено без змін.

Тобто, апеляційний суд розглянув по суті апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді та по ній винесено вмотивоване рішення. Тому, відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, така ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про необхідність скасування ухвали Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року, слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 379 КПК України ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.

Ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її «похідним» характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок (або відмову у внесенні таких виправлень). Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди обумовлений змістом судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно із оцінкою змісту виправленого судового рішення.

Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднане із наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень крім випадків, коли суд, постановляючи ухвалу про внесення виправлень у судове рішення, вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала Житомирського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року, постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, не підлягає оскарженню в касаційному порядку, то так само не підлягає оскарженню в касаційному порядку і похідна від неї ухвала від 23 вересня 2022 року про виправлення описки у ній.

Крім того, згідно з приписами ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню. Стосовно ж ухвали про внесення виправлень у судове рішення, то вона може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню тільки з урахуванням змісту виправленого рішення.

Оскаржувана ухвала Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року, якою виправлено описку в ухвалі цього суду від 14 вересня 2022 року, постановленій за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, була прийнята в межах повноважень даного суду та не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. Перевірка законності вказаної ухвали апеляційного суду про виправлення описки не може бути здійснена без аналізу та надання оцінки змісту рішенню апеляційного суду від 14 вересня 2022 року, яке відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, а тому ухвала Житомирського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 3 лютого 2020 року (справа № 585/2707/19) та від 6 вересня 2022 року (справа 727/5252/22).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані ухвали апеляційного суду не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, необхідно відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Житомирського апеляційного суду від 14 та 23 вересня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4