Справа № 147/1363/20
Провадження № 1-кс/147/151/22
УХВАЛА
06 липня 2022 року смт. Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
за участю:
заявника, адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 у розгляді справи №147/1363/20 (провадження №1-кс/147/150/22) про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000205 від 02.12.2020,
в с т а н о в и в:
На розгляді у Тростянецькому районному суді Вінницької області перебуває клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, а саме автомобіля RENAULT KANGOО, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0000205 від 02.12.2020.
На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду у справі №147/1363/20, провадження 1-кс/147/150/22, визначено слідчого суддю ОСОБА_5
30.06.2022 року адвокат ОСОБА_3 подав письмову заяву про відвід слідчого судді, яку обґрунтував тим, що ним, як представником ОСОБА_4 під час розгляду даної справи встановлено факти, які самі по собі та в сукупності дають підстави вважати про відсутність неупередженості слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 при розгляді клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_4 , що виключає можливість її участі у справі №147/1363/20.
В обґрунтування відводу зазначає те, що ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду від 04.12.2020 р. у справі №147/1363/20 накладено арешт на автомобіль RENAULT KANGOО, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 . Також, заборонено їй відчужувати, розпоряджатися або користуватися автомобілем. Окрім того, арештоване майно залишено на зберіганні на спецмайданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Тростянецького ВП, який не обладнаний для зберігання затриманих та арештованих транспортних засобів, оскільки таких майданчиків, які б були визначені законодавчо лише два і обидва розташовані в м. Вінниці. Вказав, що ОСОБА_4 не була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, тобто слідчим суддею не було створено необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в тому числі і брати участь в судових засіданнях. Зазначає, що такі дії слідчого судді ОСОБА_5 призвели до грубого порушення вимог ч.6 ст.22, ч.1 ст.172 КПК України і ст. ст. 1 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також адвокат ОСОБА_3 вказав, що у зв`язку з грубим порушенням прав ОСОБА_4 , в тому числі фактичного позбавлення права власності, остання звернулася до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 . Тому, достовірно знаючи про наявність скарги, ОСОБА_5 апріорі не може бути неупередженою до його довірительки, у зв`язку з чим не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, оскільки баланс втручання у права та суспільні інтереси порушено.
Окрім того, ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду від 31.05.2022 р. по справі №147/1363/20, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000205 від 02.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на шість місяців, тобто до 02.12.2022 р. Зі змісту даної ухвали встановлено, що розгляд цієї справи проводився за клопотанням зацікавленої особи слідчого, у відсутність учасників справи та кримінального провадження. Разом з тим, у відповідності до п.25 та 26 ч.1 ст.3 КПК України, ОСОБА_4 є безпосереднім учасником не тільки кримінального провадження, а й судового провадження, оскільки вирішувалося питання щодо її власності, а саме вона була позбавлена такого права.
Враховуючи вищевикладене, вважає, що слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 підлягає відводу.
В судове засідання ОСОБА_4 не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Клопотання свого представника про скасування арешту майна підтримала. Додатково зазначила, що дане клопотання фактично зводиться до перевірки ухвали слідчого судді ОСОБА_5 , якою остання наклала арешт на майно, що належить їй на праві власності. Тому слідчий суддя не зможе об`єктивно та неупереджено розглянути його, оскільки у неї вже сформована завчасно думка щодо ухвалення рішення по заявленому клопотанню про скасування арешту майна.
Слідчий суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, у вирішенні питання про відвід поклалась на розсуд слідчого судді.
Слідчий СВ ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області подав до канцелярії суду письмову заяву про розгляд заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 без його участі та зазначив, що у вирішенні питання про відвід покладається на розсуд суду.
Слідчим суддею, з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід слідчого судді у відсутності слідчого судді ОСОБА_5 , слідчого та ОСОБА_4 .
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 підтримав, з підстав та доводів наведених у ній. Додатково пояснив, що в провадженні слідчого судді Тротянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 перебувало три клопотання у даному кримінальному провадженні, єдиний унікальний номер судової справи 147/1363/20. Зокрема про арешт майна, скасування арешту майна та продовження строку досудового розслідування. В обгрунтування недовіри слідчому судді вказав на порушення норм КПК України при розгляді слідчим суддею вказаних клопотань.
Також вказав, що кримінальне провадження триває з грудня 2020 року, однак на даний час незважаючи на те, що проведено усі експертизи, жодній особі не вручено підозру та жодну особу не визнано потерпілим, однак ОСОБА_4 у цей час позбавлена можливості користуватись своїм транспортним засобом, що грубо порушує її права. Крім того, на його адвокатський запит до начальника відділення поліції не надано відповіді про наявність на території смт. Тростянець належно обладнаного майданчику для зберігання транспортного засобу.
Вислухавши думку представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали заяви про відвід, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 (справа №147/1363/20, провадження 1-кс/147/150/22) перебуває клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, а саме автомобіля RENAULT KANGOО, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0000205 від 02.12.2020.
30.06.2022 року адвокат ОСОБА_3 подав письмову заяву про відвід слідчого судді, у зв`язку з її упередженістю, необ`єктивністю при розгляді справ у даному кримінальному провадженні та порушенні норм КПК України, що потягло за собою порушення прав ОСОБА_4 .
Згідно зі ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.
За правилами ст.80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
У постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено, що суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Відповідно до ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення слідчого судді від участі у судовому провадженні.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у § 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у § 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».
Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Проте заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді у вирішенні справи, оскільки наведені особою, яка заявила відвід, обставини, не свідчать про упередженість, яка визначена п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, а є лише власними припущеннями, неаргументованими достатніми доводами.
У своїй заяві від 04.07.2022 р., яка зареєстрована за вх. №.3031/22, ОСОБА_4 зазначила, що клопотання її представника фактично зводиться до перевірки ухвали слідчого судді ОСОБА_5 , якою остання наклала арешт на майно, що належить їй на праві власності. Тому слідчий суддя не зможе об`єктивно та неупереджено розглянути клопотання, подане 30.06.2022 р., оскільки у неї вже сформована на перед думка щодо ухвалення рішення по заявленому клопотанню про скасування арешту майна.
Непогодження з процесуальними діями судді в рамках даного кримінального провадження не є підставою для його відводу, передбаченою п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України.
Сторона вправі не погоджуватись із прийнятими рішеннями, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості дій судді під час розгляду справи.
Разом з тим, слід зазначити, що норми КПК України не передбачають можливості судді, слідчого судді перевіряти на предмет законності прийняті суддею, якому заявлено відвід, процесуальні рішення, аналізувати порядок їх прийняття чи надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні.
Суд не досліджує судові рішення та матеріали справи №147/1363/20 за якими слідчий суддя ОСОБА_5 раніше ухвалювала рішення з ціллю їх перевірки на відповідність нормам матеріального та процесуального права про що було заявлено клопотання заявником, оскільки аналіз рішень не входить до повноважень слідчого судді під час розгляду заяви про відвід, а також дослідження справ за клопотаннями слідчих у кримінальному провадженні жоже порушити норми ч. 1 ст. 222 КПК України, які вказують на те, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
Виходячи із правових норм, які закріплені у ст. ст.75, 76 КПК України, ст. ст.14, 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. ст.126, 129 Конституції України, рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя, підготовки, розгляду справ у судових інстанціях, звернення рішення до виконання тощо можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку.
Отже, надання оцінки діям судді/слідчого судді при розгляді справи будь-якої категорії відноситься до виключної компетенції судів вищих інстанцій та не може відноситься до компетенції іншого судді цього ж суду, що розглядає справу як суд першої інстанції.
Варто зазначити, що відповідно до Висновків першої експертної комісії Міжнародної Асоціації Суддів (Туніс, 24-25 жовтня 1980 року) суддя не може бути відповідальним за свої рішення, якщо вони є результатом помилки у праві чи у факті, але єдиний випадок, коли суддя несе відповідальність за свої рішення це груба халатність або випадки геть неправильної поведінки, тобто вчинки, які несумісні зі званням судді, що нормально і розумно виконує свої функції.
Слідчий суддя надає критичну оцінку твердженню заявника про те, що його довірителька ОСОБА_4 звернулась до ВРП зі скаргою на дії слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 , оскільки відсутні докази які підтверджують наявність даного звернення та результати його розгляду. При цьому КПК України не уповноважує слідчого суддю чи суд під час вирішення питання про відвід самостійно збирати докази. У даному випадку, законодавчі норми визначають обов`язок слідчого судді чи суду оцінити докази, які надано учасниками.
Таким чином, не є достатнім для відводу лише припущення, що слідчий суддя через прийняття певних процесуальних рішень проявляє упередженість до однієї із сторін кримінального провадження, оскільки слідчий суддя приймає процесуальні рішення, оцінюючи доводи та докази, які їй надають.
Заява про відвід має ґрунтуватися не лише на суб`єктивній оцінці особи, яка не погоджується з прийнятими судом рішеннями, а має бути підтверджена сукупністю об`єктивних даних, які б дозволяли дійти виваженого висновку про наявність ознак зацікавленості судді у результатах судового розгляду.
Таким чином, у заяві про відвід не наведено фактів прояву слідчим суддею ОСОБА_5 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у розгляді клопотання, в межах якого подано заяву про відвід.
З доводів заявника не вбачається будь-яка залежність чи взаємозв`язок, які прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність слідчого судді.
Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу слідчого судді в ході розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було.
Отже, аргументи, якими ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_5 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості слідчим суддею як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.
На даний час обставини, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді відсутні, оскільки як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Білуха проти України», №33949/02, §50, рішення від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
З огляду на викладене, наведених заявником міркувань не достатньо для суду, щоб дійти висновку про наявність підстав для відводу слідчого судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а тому суд вважає, що заява про відвід, розглянута в межах заявлених доводів, задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 у розгляді справи №147/1363/20 (провадження №1-кс/147/150/22) про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000205 від 02.12.2020, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08.30 год. 07.07.2022 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1