Справа № 755/4156/22
У Х В А Л А
про призначення судового розгляду

"07" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003761 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.186 КК України,-
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Із Київської міської прокуратури до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов для розгляду вищевказаний обвинувальний акт та додані до нього документи, які ухвалою судді призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні,
У підготовчому судовому засіданні прокурор доповів про можливість призначення його до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, крім того клопотав про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти призначення справи до розгляду, просила повернути обвинувальний акт та додані до нього документи прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст.291 КПК України, крім того просила задовольнити скарги та скасувати постанову заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 від 12.04.2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою та визнати рішення у виді повідомлення старшого слідчого слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у місті Києві від 15.12.2021 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.186 КК України, таким, що не відповідає вимогам ст.278 КПК України, також просила змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, із покладенням обов?язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, або ж зменшити заставу у межах вимог, передбачених ст.183 КПК України, обвинувачений підтримав свого захисника, потерпілий ОСОБА_7 на заперечував проти призначення справи до розгляду та визначення обвинуваченому ОСОБА_4 застави у мінімальних межах.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.
Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.
При розгляді клопотання адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування прокурору, воно задоволенню не підлягає, оскільки при дослідженні обвинувального акту та доданих до нього документів судом не встановлено істотних порушень, які б перешкоджали можливості призначити провадження до розгляду.
Що стосується клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.
Вирішуючи питання, про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до тринадцяти років із конфіскацією майна.
Разом із тим, згідно ст.178 КПК України, суд, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винними у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу та приходить до висновку про необхідність продовжити застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Крім того, суд враховує також, що зі сплином часу продовжуване тримання ОСОБА_4 під вартою потребує більшого обґрунтування і, що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання. Проте, також звертає увагу на те, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не є для обвинуваченого безальтернативним запобіжним заходом, оскільки передбачатиме в якості альтернативи заставу.
Так, відповідно визначаючись з розміром застави, суд враховує, що виходячи із структури статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в цілому, та її третього пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання. Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув?язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; «середовище»; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин; шкода, завдана кримінальним правопорушенням.
Враховуючи думку потерпілого, обставини, за яких було вчинено вищезазначене кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна буде забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов?язків та запобігти встановленим ризикам.
Така сума (застави) оцінена, враховуючи дані про особу обвинуваченого та його поведінку, активи останнього та його взаємовідносини з особами, безпека яких має бути забезпеченою, тобто, розмір застави обумовлюється ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку неявок до суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.
Поряд з цим, відповідно до положень ч.5 ст.194 КПК України, на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, з дня її внесення, слід покласти на 2 місяці наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту Київська обл. без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою до суду, оскільки саме такі обов`язки будуть пропорційними, помірними, та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого ОСОБА_4 , так як не суперечать п.2 ч.3 ст.132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ.
Вказані обов`язки, у випадку внесення застави повноцінно унеможливлять настання встановлених ризиків.
Обов`язок повідомляти про зміну проживання, не залишати Київську обл., дадуть змогу уникнути настанню ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, переховування та перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб, в т.ч. шляхом переховування.
За таких обставин, суд вважає за доцільне також визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , альтернативний запобіжний захід у виді застави.
Щодо скарг захисника ОСОБА_6 на рішення слідчого та прокурора, то частино 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до частини 2 статті 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Норми частини 2 статті 303 КПК України не містять імперативних вимог щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК України /на що, зокрема, вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК/.
Системний аналіз норм статей 314, 315 КПК України свідчить, що підготовче судове провадження є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Виходячи зі змісту частини 3 статті 314 та статті 315 КПК України, у підготовчому судовому провадженні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов?язані виключно з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.
Чинний КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи оцінювати процесуальні дії чи бездіяльність та рішення органу досудового розслідування, оскільки з?ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження та суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими та прокурором, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, на що сторона захисту має право звертати увагу суду.
Також відповідно до частини 4 статті 291 КПК України забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів, ніж обвинувальний акт та додатки до нього.
Тому оцінка судом під час підготовчого судового провадження законності та обґрунтованості проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих однією із сторін, порушить принцип змагальності, згідно з яким сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів, особливо враховуючи, що такі відсутні в розпорядженні суду на цій стадії.
Отже, викладені у вказаних скаргах факти та обставини не можуть бути предметом дослідження судом під час підготовчого судового провадження, а тому слід приєднати скарги захисника ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження, а викладеним у них обставинам надати оцінку на відповідній стадії судового провадження.
Із урахуванням наведеного є всі достатні підстави для призначення судового розгляду кримінального провадження, яке необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0003761 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.186 КК України та доданих до нього документів, у відкритому судовому засіданні на 13 годину 00 хвилин 16 червня 2022 року в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, за участю учасників кримінального провадження.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу - відмовити.
Клопотання прокурора, про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 05 серпня 2022 року включно.
Визначити розмір застави ОСОБА_4 , достатній для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків передбачених КПК України у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 /сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят/ гривень 00 копійок.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;
-прибувати за кожною вимогою до суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Скарги захисника ОСОБА_6 на постанову про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 12.04.2022 року відносно ОСОБА_4 та на рішення щодо повідомлення про підозру у вчиненні злочину приєднати до матеріалів кримінального провадження.

Кримінальне провадження розглядати одноособово.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п?яти днів з дня її оголошення, у частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до рішення Великої Палати Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 року, у іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя: