ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0000771 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 02 жовтня 2022 року.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст. 286-1 КК України за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачене позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами від 5 до 10 років.
Станом на 18 травня 2022 року наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор, і які не зменшились з часу обрання запобіжного заходу, що не дав достатніх правових підстав суду першої інстанції для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи інший, більш м"який запобіжний захід.
Обставинами, які підтверджують зазначені ризики є те, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин за обтяжуючих вину обставин у стані алкогольного сп`яніння, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_8 має закордонний паспорт, не є військовозообов"язаний, у зв`язку з чим з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі країни.
Окрім того, обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлює, що в результаті вчиненого ним злочину спричинено тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, однак завдані злочином збитки ніяким чином потерпілим не відшкодовано.
Крім того суд вказав, що існують ризики впливу на свідків, експертів, та потерпілих у кримінальному провадженні. Свідки та потерпіла сторона не допитані безпосередньо судом, що свідчить про те, що ризик впливу на свідків та потерпілих залишається.
Такою суд взяв до уваги, що обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має, а отже не має міцних соціальних зв`язків та джерела для існування.

Короткий зміст вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Сторона захисту просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, оскільки у судовому засіданні, яке відбулося 04.08.2022 було проголошено лише вступну та резолютивну частини. Повний текст судового рішення ним було отримано 08.08.2022.

Відповідно до апеляційної скарги слідує, що сторона захисту просить скасувати ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою обвинуваченому обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування даної скарги апелянт зазначає, що дане судове рішення є необґрунтованим, оскільки суд вказуючи на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України послався на обтяжуючу обставину, як вчення злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння.
Апелянт зазначає, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вказавши лише на висновок експерта № 3156 від 10.12.2021, який на думку сторони захисту вказаний доказ є недопустимим.
Не погоджується захисник із тим, що в ухвалі суду вказано: ... ОСОБА_8 має закордонний паспорт, не є військовозобов`язаний, у зв`язку з чим з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі країни.
Так, адвокат вказує, що обвинувачений є військовозобов`язаний, згідно довідки Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 . Кривого рогу від 31.01.2022. ОСОБА_8 зарахований до запасу по гр 1 ст 70 в Пр МОУ № 207-99 . Ступінь придатності до військової служби не стройова.
Крім вказаного адвокат акцентує увагу, що на даний час обмежено виїзд з території України чоловікам, які є громадянами України віком від 18 років до 60 років.
Також сторона захисту вважає, що ОСОБА_8 повинен бути звільнений з під варти на підставі ст. 616 КПК України, згідно якої скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав - у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Не може залишити захисник без уваги й те, що обвинуваченим не відшкодовується шкода потерпілому, оскільки дійсно, перебуваючи під вартою ОСОБА_8 не може особисто здійснити вказані дії. Під час судового розгляду була здійснена спроба щодо вирішення часткового відшкодування потерпілій стороні, однак була отримана відмова від представника потерпілого.
Не погодується захисник і з тим, що обвинувачений може вчиняти вплив на свідків, потерпілих та експертів, оскільки не перебуваючи під вартою у період з 27.10.2021-11.01.2022 вказаних дій ОСОБА_8 не здійснював.
Захисник просить звернути колегію суддів на те, що потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні від 04.08.2022 підтримав думку сторони захисту і просив звільнити ОСОБА_8 з під варти, однак як вважає апелянт, суд помилково у своєму рішенні зазначив інакшу позицію.
Щодо характерезуючих даних обвинуваченого, адвокат відзначає наступне. ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи, перебуває у шлюбі від якого має двох дітей, має стійкі соціальні зв`язки, позитивну характеристику з місця роботи, належно виконував обов`язки, покладені органом досудового розслідування до обрання йому запобіжного заходу, тобто в період з 27.10.2011-11.01.2022.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених в ній, просив її задовольнити.
Прокурор вважав, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню та просив ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_8 про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходило, а тому на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 були дотриманні в повній мірі.
Так, в провадженні Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000771 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 04 серпня 2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що знаходячись на свободі ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, які ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України також врахував, що злочин у якому обвинувачується обвинувачений ОСОБА_8 , є тяжкий, вчинив його за обтяжуючих вину обставин у стані алкогольного сп`яніння, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_8 має закордонний паспорт, не є військовозообов"язаний, у зв`язку з чим з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі країни. Також обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має, а отже не має міцних соціальних зв`язків та джерела для існування.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлює, що в результаті вчиненого ним злочину спричинено тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, однак завдані злочином збитки ніяким чином потерпілим не відшкодував.
Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутого щодо ОСОБА_8 обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати, що такі ризики існують.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.
Тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи захисника в частині того, що стороною обвинувачення не було доведено ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 не збирається виїжджати за межі країни та є військовозобов`язаним, у зв`язку з чим зарахований до запасу Збройних сил України та у нього не має умислу чинити тиск на учасників процесу. Колегія суддів вбачає, що ризики, які були заявлені у клопотанні прокурора від початку були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, з подальшим його продовженням. На даний час, вказані ризики не зменшились та виправдовують подальше тримання його під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого.
На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність встановлених судом ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.
Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_8 на вказаній стадії кримінального процесу ані в суді першої інстанції, ані апеляційному суду надано не було. Матеріали контрольного кримінального провадження не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч. 3 ст. 183 КПК України які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом також не встановлено.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи, перебуває у шлюбі від якого має двох дітей, має стійкі соціальні зв`язки, позитивну характеристику з місця роботи, належно виконував обов`язки, покладені органом досудового розслідування до обрання йому запобіжного заходу, тобто в період з 27.10.2011-11.01.2022, а тому йому слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи сукупністю фактичних обставин справи не дає підстав для застосування вищезазначеного запобіжного заходу.
При цьому, вказані захисником дані про обвинуваченого ОСОБА_8 , як такі, що його позитивно характеризують нівелюються іншими даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, з яких вбачається, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, який має суспільний резонанс та спричинив загибель людини, що є найвищою цінністю суспільства.
Також, як слідує з клопотання прокурора та ухвали суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 вже неодноразово порушував Правила дорожнього руху.
Вказані обставини свідчать про високу ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, а відтак продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_8 повинен бути звільнений з під варти на підставі ст. 616 КПК України колегія суддів вбачає.
Статтею 616 КПК України регламентовано порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, обвинувачений має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а не до суду.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні застосування запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
Тобто, з вищенаведеного слідує, що продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Будь-яких порушень КПК України при постановлені оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Що стосується клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає таким, що є поважним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4