Справа № 344/6345/22
Провадження № 1-кс/344/2671/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000786 від 11.11.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше у відповідності до ст. 89 КК України не судомого, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий ОСОБА_4 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_7 , в якому просить обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що 10.11.2020 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, проникли до будинку, за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , після чого, коли до будинку зайшов ОСОБА_9 , сторож на даній території, вони його зв`язали пластиковими хомутами і у подальшому викрали 2 реєстратори камер відеоспостереження.

Окрім того, в період часу з 23 год. 30 хв. 08.06.2021 по 09 год. 09.06.2021, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_10 , шляхом віджиму метало-пластикових дверей проникли у середину гаражного приміщення, за адресою: АДРЕСА_4 , де незаконно заволоділи транспортними засобами, а саме: автомобілем марки «BMW X5», 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 синього кольору та квадроциклом марки «BRP» моделі «CANAM XTR», чорного кольору, без реєстраційного номерного знаку.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Івано-Франківськ, зареєстрований та фактично проживаючий, за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, згідно ст. 89 КК України не судимий.

25 травня 2022 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновками молекулярно генетичних експертиз, протоколами огляду предметів та іншими матеріалами в їх сукупності.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, за вчинення яких відповідно до ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому, просив задоволити. Додатково зазначив, що не заперечує той факт, що підозрюваний не затриманий, добровільно з`явився до суду, однак це не свідчить про подальше дотримання ним своїх процесуальних обов`язків.

При цьому, зауваження щодо постанови про відібрання біологічних зразків у підозрюваного, то молекулярно-генетична експертиза може проводитись повторно для усунення сумнівів сторони захисту у її правильності.

Слідчий клопотання підтримав. Зазначив, що заперечення захисника стосовно протоколу впізнання підозрюваного, є необґрунтованими, оскільки потерпілий описав підозрюваного, як чоловіка середньої тілобудови, без особливих зовнішніх ознак, однак зміг упізнати, що не викликає жодних сумнівів. Також слідчий зазначив, що підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування, оскільки до моменту оголошення підозри, такому не було відомо про дане кримінальне провадження. Щодо того факту, що телефон підозрюваного в період інкримінованих кримінальних правопорушень знаходиться за місцем проживання підозрюваного, не свідчить про перебування за таким місцем і самого підозрюваного.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки таке не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону. Зазначив, що його підзахисний не затриманий, з`явився до суду за повісткою про виклик. Ризики наведені слідчим нічим не підтверджені, зокрема ризик переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки підозрюваний неодноразово перетинав державний кордон, однак повертався в Україну, попри введення військового стану.

Попри проведену молекулярно-генетичну експертизу, слідство має намір відібрати у підозрюваного біологічні зразки для повторного проведення такої експертизи, у зв`язку з чим сторона захисту вбачає сумніви обвинувачення у обґрунтованості підозри підзахисного.

З показань свідка вбачається, що підозрюваний середнього росту та тілобудови, за такими ознаками можна впізнання не тільки його підзахисного, а й багатьох інших людей, тому протокол впізнання підозрюваного викликає у нього сумніви.

У зв`язку з вищевикладеним просить застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначив, що 23.05.2022 повернувся з-за кордону, якби мав мету переховуватись від органу досудового розслідування, залишився б за кордоном. Жодної причетності до інкримінованих йому кримінальних правопорушень - немає.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку:

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У провадженні СУ ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000786 від 11.11.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

31.05.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3ст. 289 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2020, висновком експерта №241, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.11.2020, протоколом свідка ОСОБА_12 від 19.11.2020, довідкою по огляду роздруківки телефонних з`єднань від 15.03.2021, 12.03.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.01.2021, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.01.2021, протоколом огляду предметів від 29.01.2021, протоколом огляду місця події від 11.11.2020, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 01.02.2021, 22.03.2021, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 10.06.2021, висновком експерта №СЕ-19/109-21/6755-АВ від 23.09.2021, протоколом огляду місця події від 09.06.2021, висновком експерта №СЕ-19/109-22/1012-БД від 07.04.2022, протоколом огляду предмету від 13.10.2021, довідкою №1047/108/14/01-2021 від 20.10.2021.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого відповідно до ч. 3 ст. 187 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, за ч. 3 ст. 289 КК України- передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме : переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення особливо тяжких злочинів у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років; незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у кримінальному провадженні, так як йому можуть бути відомі їхні анкетні дані та він може змушувати їх змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на цей час не встановлено повне коло осіб, що причетні до вчинення указаного злочину, а тому ОСОБА_5 може вчинити дії, щодо повідомлення таких осіб про обставини справи і таким чином перешкоджати встановленню всіх обставин кримінального провадження; можливість вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працює, що свідчить про відсутність постійного джерела доходів.

Також прокурор довів, що на даний час існує ризик, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, в свою чергу, ОСОБА_5 знаючи співучасників, перебуваючи на волі може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій.

Слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та всіх причетних осіб.

Одні лише доводи підозрюваного, його захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу з підстав, що підозрюваний з`явився за повісткою про виклик, не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу та гарантією того, що підозрюваний буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінальних правопорушень з урахуванням встановлених конкретних обставин саме даного кримінального провадження.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, слідчий суддя зазначає, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу. Слідчий суддя вважає, що домашній арешт, про який просить підозрюваний, з огляду на наведені вище ризики є недостатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З цих же підстав доводи захисту про відсутність підстав для обрання запобіжного у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає спростованими.

Згідно п. 36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , його середній вік, середньо-спеціальну освітою, раніше не судимий, офіційно не одружений, однак проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає постійного місця роботи, при цьому має підробітки пов`язані з ремонтом транспортних засобів.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, як зумовлених корисливими спонуканнями, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої; наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 липня 2022 року, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та не дозволить ОСОБА_5 перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Слідчий суддя не знаходить підстав щодо застосування альтернативного визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке пов`язане із застосуванням насильства ( ч. 3 ст. 187 КК України).

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 липня 2022 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк дії ухвали до 29 липня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_16 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 01.06. 2022.

Слідчий суддя
Івано-Франківського міського суду ОСОБА_17