ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3234/22 Справа № 184/1009/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000035 від 08.04.2021 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 06.12.2022 включно, й визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 520000 грн.
Мотивуючи постановлене рішення суд, врахував те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, у разі визнання його винуватим, й дійшов висновку, що ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, зокрема те, що обвинувачений будучи на волі, матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Судом взято до уваги й особу обвинуваченого, який має задовільний стан здоров`я, не працює, не має постійного джерела доходу, утриманців також не має, тому дійшов висновку, що інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, при цьому, вважав за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати й постановити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник зазначає, що прокурором не надано достатніх доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, реально продовжують існувати, а суд розглянув клопотання прокурора формально, й не надав належної оцінки ризикам, зазначеним в клопотанні. Апелянт вказує, що обвинувачений має реєстрацію у м. Покров, його мати працює і може забезпечити ОСОБА_6 усім необхідним та зможе гарантувати його належну процесуальну поведінку, у разі застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Окрім того, захисник звертає увагу, що ризик переховування від правоохоронних органів є недоведеним, оскільки уразі застосування щодо обвинуваченого домашнього арешту, він не зможе покидати місце свого мешкання, оскільки це є небезпечним, через те, що на території Нікопольського району Дніпропетровської області постійно тривають артобстріли та діє комендантська година. Разом з цим, наголошує, що обвинувачений раніше не судимий, від правоохоронних органів ніколи не переховувався. Також, вказує, що ОСОБА_6 значний час перебуває під вартою, потерпілий та свідки сторони обвинувачення вже допитані, а судом дослідженні докази у цьому провадженні, тому, на переконання сторони захисту, обвинувачений втратив будь-яку суспільну небезпеку, та є доцільним змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
З огляду на те, що від прокурора та обвинуваченого не надходило клопотання про їх участь у судовому розгляді апеляційної скарги, а захисник просив здійснити розгляд скарги в письмовому провадженні без її участі, апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд провадження за відсутності учасників провадження.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , внесеного до ЄРДР за № 0000035 від 08.04.2021 за ч. 1 ст. 115 КК України.
На стадії досудового розслідування 08.04.2021 ОСОБА_6 обрано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою, який було продовжено, останній раз оскаржуваною ухвалою від 07.10.2022.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Також, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , й за який передбачено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі строком до 15 років, та який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має задовільний стан здоров`я, не працює, постійного джерела доходу не має, та на його утриманні ніхто не перебуває, й дійшов правильного висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Разом з цим, доводи скарги захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, суд ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Разом з цим, апеляційний суд не убачає підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі захисника.
Окрім того, суд, з огляду на обставини провадження й тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування у провадженні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, не виходить за межі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, й є співмірним з існуючими у провадженні ризиками, та, на переконання апеляційного суду, достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним дня нього.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 має місце реєстрації, та матір, яка може забезпечити його належну процесуальну поведінку не спростовують обґрунтовані у клопотанні прокурора об`єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами його належної процесуальної поведінки.
Окрім цього, апеляційний суд не приймає й доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризику втечі ОСОБА_6 , оскільки перебування на свободі обвинуваченого в умовах воєнного стану може сприяти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість та обставини злочину, у вчиненні якого він обвинувачується.
Водночас, враховуючи те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4