У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

за участю присяжних ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0001078 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1, 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з раніше наведених підстав, враховуючи, що ризики не змінились.

Обвинувачений та його захисник просили змінити ОСОБА_9 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки його батько ОСОБА_10 є інвалідом 1 групи, що підтверджується даними пенсійного посвідчення останнього. Крім того, ОСОБА_9 позитивно характеризується за місцем проживання, відповідно до характеристики з ОСББ «Гагаріна, 83».

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд присяжних приходить до висновку про можливість продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наступних підстав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, дані про його особу, суд присяжних дійшов висновку, що ризики та обставини відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Суд також враховує те, що будь-яких даних, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_9 під вартою, сторонами кримінального провадження не надано.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну ОСОБА_9 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт є необгрунтованим. Зокрема, стороною захисту не підтверджено, що обвинувачений має власне житло, де його можливо постійно знайти; у нього є законний дохід, який дозволить йому перебувати під домашнім арештом, та не відлучаючись з будинку.

Надане захисником пенсійне посвідчення ОСОБА_10 про те, що він є інвалідом першої групи не підтверджує факт родинних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , як і не доводить, що ОСОБА_10 перебуває на утриманні ОСОБА_9 . Крім того, з характеристики на ОСОБА_9 з ОСББ «Гагаріна, 83» від 30.06.2022 року вбачається, що ОСОБА_9 проживає у АДРЕСА_1 з батьком з 1991 року. З лютого 2014 року тимчасово покинув місце проживання для участі в бойових діях в складі добровольчого батальйону. З жовтня 2014 року тимчасово був відсутній за місцем проживання без зняття з реєстрації у звязку з виїздом за межі України. За час проживання ОСОБА_9 характеризується позитивно. Вказана характеристика оцінюється судом критично, оскільки відображає інформацію щодо поведінки мешканця до 2014 року.
Натомість суд зважає, що ОСОБА_9 перебував у міжнародному розшуку і знаходився на території російської федерації.
І найголовніше: стороною захисту не доведено, що в умовах введеного в державі воєнного стану, така міра запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт є ефективною та не створить ризиків для самого обвинуваченого, оскільки при тривозі, яка попереджає про загрозу з боку агресора, ОСОБА_9 не матиме змогу покидати житло та прямувати до більш безпечного укриття.

Отже, доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.
Суд бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України - суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 331 КПК України,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб - задовольнити.

Продовжити раніше обраний відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 05 вересня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та надіслати на адресу ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_11

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5