31.05.2022
Справа № 331/3035/17
Провадження № 1-кп/331/23/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» травня 2022 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого : ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

представника 3 особи: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007590 від 29.12.2016 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, що має вищу освіту, який працює КП «Універс» на посаді директора, раніше не засудженому, одруженого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2016 року, приблизно об 17 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Деу» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі проїзної частини пр. Соборного, рухаючись з боку пл. Поштової в напрямку вул. Фортечної в м. Запоріжжя.

В цей же час, в районі будинку № 46 по пр. Соборному, на смузі руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_7 стояв пішохід ОСОБА_4 , який утримував перед собою металевий візок.

Водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну змогу виявити пішохода ОСОБА_4 , який стояв на проїзній частині, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди не застосував, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_4 , а також подальше відштовхування візка на смугу зустрічного руху де відбулось зіткнення візка із передньою лівою частиною автомобілю «Хонда Сі вік» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному для ОСОБА_7 напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 309 М від 08.02.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді:

відкритих уламкових переломів обох кісток лівої гомілки на рівні середньої та нижньої їх третині зі зміщенням кісткових фрагментів, рани в середній третині лівої гомілки, які у сукупності кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення;

закритого перелому правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів , що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день;

забою головного мозку середнього ступеня тяжкості з локалізацією зон набряку в тім`яних ділянках, рани в ділянці голови (більш точна локалізація не вказана), забоїв м`яких тканин та садни в області голови і обличчя (більш точна локалізація не вказана) в сукупності кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день;

Порушення водієм ОСОБА_7 , згідно висновку інженерно - транспортної експертизи № 9-31 від 15.02.2017 року, вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив факти та обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 28.12.2016 року, приблизно об 17 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «ЗАЗ Деу» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по пр. Соборному м. Запоріжжя, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 , Комунальне підприємство «УНІВЕРС» Запорізької обласної ради про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого на суму 57600 грн., а також моральної шкоди на суму 2880 грн.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність його винуватості та причетності до вчинення вказаного правопорушення, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 28.12.2016 року він в районі ринку «Анголенко» намагався перетнути проїжджу частину пр. Соборного. Перед собою він утримував металевий візок. У зв`язку з отриманими травмами, обставин ДТП він не пам`ятає. Внаслідок вказаного ДТП він є інвалідом 1 групи. Зі слів дружини йому відомо, що ОСОБА_7 надавав матеріальну допомогу на його лікування.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що 28.12.2016 року, приблизно об 17 годині 00 хвилин він, керуючи автомобілем Хонда Сівік, їхав в лівій смузі по пр. Собрному в напрямку від театру «ім.Магара» в бік ринку «Анголенко». Швидкість його автомобіля була приблизно 50 км на годину. Посередині проїжджої частини на відстані 15-20 метрів від його автомобіля він побачив пішохода, який стояв не рухаючись на подвійній суцільній смузі. Відстань від пішохода до найближчого пішохідного переходу складала, приблизно, сто метрів. Автомобіль, який рухався в лівій смузі в зустрічному напрямку збив цього пішохода. Відразу після цього він відчув потужний удар в районі переднього бамперу. Після зупинки автомобіля, він побачив пошкодження в районі переднього бамперу, а під днищем автомобіля знаходився металевий візок. На проїжджій часині лежав чоловік. Він дочекався приїзду швидкої допомоги та працівників поліції, надавав свідчення слідчому. Після оформлення ДТП, він в медичному закладі пройшов процедуру освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що 28.12.2016 року вона приймала участь в якості понятої при оформленні слідчим протоколу огляду місця події, а саме ДТП яке відбулось по пр. Собрному в районі «Ощадбанку» за участю водія ОСОБА_7 . Вона пам`ятає, що на час огляду потерпілого увезла швидка допомога, на проїжджій частині знаходились автомобілі зі слідами пошкоджень та лежав металевий візок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працює на посаді слідчого в Запорізькому районному управлінні поліції. Він 28.12.2016 року за участю понятих оформлював огляд місця події по пр. Соборному в районі ринку «Анголенко» за фактом ДТП за участю водія ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_4 . Після здійснення огляду, він направив учасників ДТП водіїв ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до наркологічного диспансеру на освідчення на стан алкогольного сп`яніння. В подальшому, двічі, в січні та березні 2017 року він проводив слідчі експерименти за участю свідка ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 .

Протоколом огляду місця події від 28.12.2016 року та фото таблицею до нього (т. 1 а.с. 128-144), відповідно до якого була оглянута проїзна частина АДРЕСА_2 та перетину з вулицею Покровською в місті Запоріжжі. Покриття дороги асфальт (бетон). Стан покриття дороги вологий. Пошкоджень дороги не виявлено. Дорожнє покриття загальною площею 18м. Призначення руху в двох напрямках. Є дорожня розмітка. До проїзної частини примикають праворуч: бордюр та тротуар. За тротуаром будинок АДРЕСА_2 ; ліворуч: тротуар та зелена зона. Дана ділянка дороги не регулюється. Дорожні знаки відсутні. Темна доба доби. Ділянка дороги, яка оглядається має штучне освітлення ліхтарями міського освітлення. Загальна видимість з робочого місця водія з увімкненим ближнім світлом фар складає більше 100 м. Загальна видимість з робочого місця водія з увімкненим дальнім світлом фар складає також більше 100 м.

Локалізація пошкоджень та слідів контактної взаємодії, нашарувань, відшарувань речовин на ТЗ.

Автомобіль «Деу Ланос» 199-08 НР має наступні пошкодження:

- деформовано лобове скло у його лівій нижній частині, пошкодження у вигляді павутинноподібних тріщин розміром 40х45 см., центр деформації на відстані 20 см. від лівої передньої стійки на 25 см. від нижнього краю скла;

- на передньому бампері у його лівій частині мається нашарування бруду розміром 20х10 см. від лівого бічного краю автомобіля;

- на капоті у його лівій передній частині, мається нашарування бруду, який знаходиться на задньому лівому крилі та передній лівій блок фарі, загальний розмір пошкоджень 20х40 см.

Хонда Сівік АР 8608 СТ має наступні пошкодження:

- деформовано переднє ліве крило у його передній частині, розмір пошкодження 23х10 см., напрямок деформації з ліва на право, центр пошкодження на відстані 20 см. від переднього краю крила;

- частково зруйновано передній бампер у його нижній лівій частині, пошкодження у вигляді відлому частини бампера.

На металевій ручці возика, зліва мається потертість металу розміром 5х5 см.

Пошкодження наявні на автомобілі «Деу» характерні для на наїзду на пішохода. На момент огляду автомобіль був без вантажу та пасажирів. Гальмові системи у справному стані. Рульове керування також у справному стані. Глибина протектора більше 2 мм. У автомобілі Деу увімкнена аварійна світлова сигналізація.

Відобразились сліди юзу передніх коліс автомобіля Деу. Лівий суцільний слід довжиною 9,7 м., початок на відстані 8,3 м. від правого краю дороги за ходом огляду, а також 8,7 м. від кута будинку № 46, закінчення сліду у передньому лівому колесі. Правий суцільний слід переднього правого колеса довжиною 9 м. , початок зліва на відстані 6,9 м. від правого краю дороги за ходом огляду, а також 8 м. від кута будинку АДРЕСА_2 , закінчення сліду на відстані6 м. від правого краю дороги у передньому правому колесі.

Крім того маються інші сліди на дорожньому покритті, а саме пляма речовини бурого кольору, яка знаходиться на проїзній частині на відстані 8,8 м. від правого краю дороги, а також 3,7 м. від кута будинку АДРЕСА_2 .

Встановлено місце зіткнення автомобілю «Хонда» з возиком, яке знаходиться на відстані 6,9 м. від лівого краю дороги за ходом огляду, а також 10, 7 м. від кута будинку АДРЕСА_2 .

Місце наїзду на пішохода автомобілем «Деу» знаходиться на проїзній частині пр. Соборного на відстані 8,2 м. від правого краю дороги за ходом огляду, а також 10,7 м. від кута будинку 46.

Автомобіль «Деу» знаходиться на проїзній частині на відстані 6м. від переднього правого колеса, 6.1 м. від заднього правого до правого краю проїзної частини, а також 1 м. від переднього правого колеса до кута будинку АДРЕСА_2 .

Автомобіль «Хонда» знаходиться на проїзній частині на відстані 9,4 м. від переднього та заднього правих коліс до лівого краю дороги за ходом огляду, а також 13, 4 м. від переднього правого колеса до кута будинку АДРЕСА_2 .

Висновком експерта № 309 М від 08.02.2017 року, складеним за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_4 (т.1 а.с. 154-157), відповідно до змісту якого відкриті уламкові переломи обох кісток лівої гомілки на рівні середньої на нижньої їх третині зі зміщенням кісткових, рана в середній третині лівої гомілки у гр. ОСОБА_4 в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»).

Закритий перелом правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів у гр. ОСОБА_4 кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. 1995р.»).

Забій головного мозку середнього ступеня тяжкості з локалізацією зон забою в тім`яних ділянках, рана в ділянці голови (більш точна локалізація не вказана), забої м`яких тканин та садна в області голови і обличчя (більш точна локалізація не вказана) у гр. ОСОБА_4 в сукупності кваліфікуються тяжкості як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»).

Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли виникнути в результаті ударів виступаючими частинами рухомого автомобіля з подальшим падінням на дорожнє покриття. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку вказаному в обставинах справи. Відповідь на запитання № 5 постанови слідчого належить до компетенції судово-комісійної експертизи.

Протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 17.01.2017 року (а.с. 159-162), відповідно до якого свідок пояснив про механізм скоєння наїзду автомобілем «Деу» під керування водія ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_4 .

Висновком експерта № 9-31 від 15.02.2017 року, складеним за результатами судової інженерно-транспортної експертизи (т.1 а.с. 164-168), відповідно до змісту якого водій ОСОБА_7 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам пп. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Оцінка дій пішоходів не вимагає застосування спеціальних технічних пізнань в області експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод, тому дії пішохода ОСОБА_4 можуть бути оцінені слідчим (судом) самостійно на підставі розділу 4 Правил дорожнього руху України.

У діях водія ОСОБА_7 невідповідності вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається; натомість його дії не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінка дій пішоходів не вимагає застосування спеціальних технічних пізнань в області експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод, тому дії пішохода ОСОБА_4 можуть бути оцінені слідчим (судом) самостійно на підставі розділу 4 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Висновком експертної комісії № 111/к від 27.03.2017 року, складеним за результатами судово-медичної експертизи (т.1 а.с. 173-181), відповідно до змісту якого (відповіді на питання № 1-2) За результатами первинної судово-медичної експертизи, з урахуванням даних медичної документації на тілі потерпілого ОСОБА_4 , 1967 р.н. були виявлені наступні травмовані ділянки: внутрішньо-черепна травма у вигляді забою головного мозку у тім`яних долях мозку, рана, садна та забої в ділянці голови; закрита тупа травма тулуба у вигляді забою грудної клітки та контузії органів черевної порожнини; відкритий перелом обох кісток лівої гомілки із зміщенням фрагментів за шириною та під кутом близько 45°; закритий перелом правої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів.

Відповідно, провідні за тяжкістю тілесні ушкодження у потерпілого локалізуються у ділянках нижніх кінцівок та голови потерпілого. Така локалізація, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, є характерною для наїзду легкового транспортного засобу на вертикально розташованого пішохода - первинний вплив ділянкою переднього бампера в зону нижніх кінцівок (нижче умовного центру ваги), із подальшим падінням тіла потерпілого на передню частину транспортного засобу з ударом тулубом та головою об його зовнішні конструкційні елементи.

В даному випадку кінетична енергія транспортного засобу діяла на ділянку нижніх кінцівок в напрямку зліва на право. На це вказує більш тяжка травма лівою гомілки (п.1.3.) у порівнянні із правою (п.1.4.), а також відсутність ознак ушкодження правої малогомілкової кістки (що розташована з боку зовнішньої поверхні правої гомілки). Тобто, в момент первинного контакту із транспортним засобом потерпілий був обернений до нього лівим боком.

Провідну опорну функцію при вісьовому навантаженні на гомілки несуть велико-гомілкові кістки (за даними спеціальної літератури від 80 до 85%). Переломи обох великогомілкових кісток вказують не те, що в момент первинного контакту обидві кінцівки потерпілого досить щільно контактували із опорною поверхнею.

Це положення, з судово-медичної точки зору, характерне для статичного положення, у тому числі стоячи. З огляду на вищевикладене, у момент первинного контакту із транспортним засобом потерпілий ОСОБА_4 розташовувався вертикально у статичному положенні (найбільш ймовірно стояв), та був обернутий до автомобіля лівою бічною поверхнею тіла.

Протоколом слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_12 (а.с. 182-186), відповідно до якого обвинувачений пояснив про механізм скоєння наїзду автомобілем «Деу» під його керування на пішохода ОСОБА_4 .

Висновком експерта № 770 від 18.04.2017 року, складеним за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_7 (т.1 а.с. 187-188), відповідно до змісту якого на підставі консультативного висновку лікаря - офтальмолога консультанта КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР у гр. ОСОБА_7 визначена гострота зору на праве око - Vis - 0,20, з корекцією -1,0; на ліве око - Vis - 0,30. з корекцією - 1,0; гострота зору (на широку зіницю): на обидва ока Vis - 0,60, з корекцією на обидва ока - 1,0; а також гіперметропія (далекозоркість) слабкого ступеня, пресбіопія обох очей, таким чином, дані зміни органів зору дозволяють керувати транспортним засобом.

Висновком експерта № 9-172 від 15.02.2017 року, складеним за результатами судової інженерно-транспортної експертизи (т.1 а.с. 190-199), відповідно до змісту якого нерухомий візок є перешкодою для руху водію автомобіля «ЗАЗ ДЕУ» ОСОБА_7 .

Водій автомобіля «ЗАЗ ДЕУ» ОСОБА_7 рухався за невстановленим транспортним засобом з дистанцією, яка не була безпечною.

В момент закінчення перестроювання автомобіля «Ауді Q7» на праву смугу і, відповідно, виявлення водієм автомобіля «ЗАЗ Деу» ОСОБА_7 пішохода, останній транспортний засіб буде розташовуватися на відстані 9.6+-1 2.4м за місцем наїзду.

Водій автомобіля «ЗАЗ ДЕУ» ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пп. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Оцінка дій пішоходів не вимагає застосування спеціальних технічних пізнань в області експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод, тому дії пішохода ОСОБА_4 можуть бути оцінені слідчим (судом) самостійно на підставі розділу 4 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля «ЗАЗ ДЕУ» ОСОБА_7 не відповідають вимозі п.12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Оцінка дій пішоходів не вимагає застосування спеціальних технічних пізнань в області експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод, тому дії пішохода ОСОБА_4 можуть бути оцінені слідчим (судом) самостійно на підставі розділу 4 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «ЗАЗ ДЕУ» ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою до місця наїзду з моменту виявлення перешкоди (візка) для свого руху.

Вказаний в вихідних даних момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_7 не суперечить методичним рекомендаціям з виконання інженерно-транспортних експертиз.

З моменту початку перестроювання невстановленого автомобіля «Ауді Q7» вправо і до того моменту, коли передня частина автомобіля «ЗАЗ Деу» буде розташовуватися на рівні розташування передньої частини автомобіля «Ауді Q7» в момент його повного перестроювання на зустрічну смугу, автомобіль «ЗАЗ Деу» в повздовжньому напрямку подолає відстань 38.3+41.

Водій автомобіля «ЗАЗ Деу» ОСОБА_7 при застосуванні гальмування може зупинити керований паспортний засіб в межах вищевказаної відстані.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вони достовірні, допустимі, доповнюють один одного, не суперечать за змістом свого викладення та безпосередньо вказують на причетність обвинуваченого до вчинення вказаного кримінального правопорушення та повністю підтверджують вину ОСОБА_7 .

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , нехтуючи вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, маючі об`єктивну здатність виявити на смузі руху пішохода, своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу не застосував, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що спричинила тяжкі наслідки.

Виходячи в вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_7 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив необережний тяжкий злочин, одружений, має постійне місце проживання, працевлаштований в КП «Універс» на посаді директора, у зв`язку з чим має стабільне джерело доходу, за місцем роботи характеризується з позитивного боку, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває (т. 1, а.п. 121-127).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, частково відшкодував потерпілому завдані матеріальні збитки, що підтверджуються розпискою від 07.01.2017 року на суму 2078,10 грн.; розпискою від 18.01.2017 року на суму 310,63 грн.; розпискою від 19.01.2017 року на суму 937,60 грн.; розпискою від 03.02.2017 року на суму 9950,00 грн. та приніс потерпілому вибачення за свої дії.

Обставин, які обтяжують вину обвинуваченому суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги часткове відшкодування завданих матеріальних збитків, враховуючи обставини справи, а саме, порушення Правил дорожнього руху України в частині скоєння наїзду пішохода, маючі можливість своєчасно зменшити швидкість руху керованого ним транспортного засобу, приймаючи до уваги думку потерпілого ОСОБА_4 , який не наполягав на призначенні покарання, пов`язаного із реальним позбавленням волі, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння, із застосуванням положень ст. 75 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд приймає до уваги, що потерпілий ОСОБА_4 порушив п. п. 4.2, 4.7 Глави 4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

«пішоходи, які переносять громіздкі предмети, або особи, які пересуваються в кріслах колісних без двигуна, ведуть мотоцикл, велосипед чи мопед, везуть санки, візок тощо, якщо їх рух тротуарами, пішохідними чи велосипедними доріжками або узбіччями створює перешкоди для інших учасників руху, можуть рухатися по краю проїзної частини в один ряд»;

«пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч»;

що знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП, яке мало місце 28.12.2016 року.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про можливість застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування як основного так додаткового покарання, посилаючись на те, що він досяг пенсійного віку (т. 2, а.п.33-34).

Прокурор не заперечував проти задоволення даного клопотання та застосування до обвинуваченого положень п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доводи обвинуваченого, його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» зазначено, що амністія це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року набрав чинності 07.09.2017 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

Згідно з пунктом «ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що злочин, вчинений обвинуваченим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за формою вини злочином, вчиненим з необережності. Вину у скоєному злочині обвинувачений визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Наслідком злочину стало спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Згідно з наданим пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , ОСОБА_7 є пенсіонером за віком з 15.03.2016 року, тобто є суб`єктом п. «ґ» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року №1810-VIII «Про амністію у 2016 році» і щодо нього можливе застосування амністії та звільнення від відбування покарання, при цьому він не відноситься до категорії осіб, які зазначені в переліку ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», до яких амністія не може бути застосована.

За перелічених обставин є всі підстави для того, щоб звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання на підставі закону про амністію.

Стосовно цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 , Комунальне підприємство «УНІВЕРС» Запорізької обласної ради про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого на суму 57600 грн., а також моральної шкоди на суму 2880 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_7 , належить КП «УНІВЕРС» Запорізької обласної ради, цивільно-правова відповідальність якого на час скоєння водієм ДТП була застрахована у ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8648035 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200тис.грн., майну 100 тис.грн. франшиза-0,00 грн.).

Відповідно до п. 26.2. ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної; виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

у разі встановлення І групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0826177, потерпілому ОСОБА_4 встановлена інвалідність - І група «Б».

Станом на дату настання страхового випадку - 28.12.2016 р. - мінімальний розмір заробітної плати в Україні становив 1600,00 грн.

З урахуванням вимог п. 26.2. ст. 26 Закону, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою потерпілим працездатності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 57600,00 грн. (36*1600,00 грн.)

Зважаючи на те, що сума, витрачена на його лікування та підтверджена відповідними письмовими доказами, становить менше зазначеної суми, виплата має бути проведена відповідачем саме в розмірі 57600,00 грн.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, зі страхової компанії на користь потерпілого ОСОБА_4 до стягнення підлягає моральна шкода в розмірі 2880,00 грн. (576:00,00 грн. * 5%).

Відповідач ПАТ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС", надало суду письмовий відзиві, в якому, посилаючись на п.35.1., ст.35 Закону, зазначило, що позивач ОСОБА_4 не звертався до AT «СГ «ТАС» (приватне) для отримання страхового відшкодування та моральної шкоди в порядку, передбаченому законодавством, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування та моральної шкоди не розглядалося, а отже звернення позивача до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання, або оспорювання прав, свобод чи інтересів не було.

Суд не приймає до уваги це посилання з огляду на те, що позивач ОСОБА_4 не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах необхідного строку, оскільки, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик зобов`язаний відшкодувати завдану позивачу шкоду в межах ліміту страхового відшкодування.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК також установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосовувався.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом іспитового строку - 2 (двох) років не вчинить нового злочину.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування основного та додаткового покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Скасувати арешт автомобіля «ЗАЗ ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить КП «Універс», накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2017 року.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (Код , 03062 м. Київ, проспект Перемоги, 65) на користь ОСОБА_4 60480,00 грн. (шістдесят тисяч чотириста вісімдесят) гривень, з яких:

-57600,00 грн. (п`ятдесят сім тисяч шістсот) гривень - відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності)

-12880,00 грн. (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень - моральна шкода.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз № 9-31 та 9-172 у розмірі 2111 (дві тисячі сто одинадцять) гривень 04 копійки.

Речові докази:

- автомобіль «ЗАЗ ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити йому за належністю;

- автомобіль «Хонда Сівік», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1