ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1584/22
провадження № 1-кп/753/1059/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

захисник ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

обвинувачений ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003151, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук

Полтавської області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше

судимого, востаннє вироком Автозаводського районного суду

м. Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2018 року за

ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до

остаточного покарання у виді позбавлення воді на строк три роки

шість місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 25 січня 2022 року.

Висунуте обвинувачення ОСОБА_6 визнане судом доведеним та встановлено, що ОСОБА_6 26 жовтня 2021 року, приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Завальна, 2Б, з раптово виниклих неприязних відносин, не маючи наміру заподіяти смерть іншій особі, не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків своїх подальших дій, хоча з даних конкретних обставин повинен був і міг їх передбачити, при цьому не розглядаючи настання смерті потерпілого як один із можливих наслідків своєї поведінки, умисно наніс декілька цілеспрямованих ударів кулаком правої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців навколо очей на повіках; синець на спинці носа, по одному садну (та відповідно їх розташуванню просочуючому крововиливу у м`які тканини) у лобовій ділянці зліва та справа, по одному садну на підборідді та у зовнішньому куті лівого ока від чого останній впав на підлогу спиною. Після чого, ОСОБА_6 коліном лівої ноги та вагою власного тіла став стискати грудну клітину та живіт потерпілого, продовжуючи вказані дії протягом тривалого часу, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної травми грудної клітки та живота: просочуючий крововилив у м`які тканини грудної клітки та живота на суміжних ділянках по умовній передній серединній лінії (у проекції середньої та нижньої третин грудини та у епігастральній ділянці); непрямі переломи з 2-го до 9-того ребра зліва між середньо-ключичною та передньо-пахвовою лініями (по одній умовній косовертикальній лінії направленій зверху вниз справа-наліво); крововилив у клітковину межистіння з розповсюдження його на осердя, корені легень; розрив зовнішнього шару верхньої порожнистої вени; забій серця; множинні ушкодження печінки з розривами, відшарування капсули, розмізчення тканини; крововилив у черевну порожнину, гемоперикард.

Внаслідок вказаних дій потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної травми грудної клітки та живота, з множинними переломами ребер, ушкодженням внутрішніх органів, яке супроводжувалось внутрішньою кровотечею з розвитком крововтрати, живота та крововтрати, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вбивстві через необережність, тобто необережному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 надав суду показання, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, обвинувачення в якому йому висунуто. З потерпілим він товаришував, проживали неподалік. У день події потерпілий прийшов до нього з алкогольними напоями, запропонувавши їх вжити, на що він погодився та під час чого між потерпілим та його співмешканкою виник словесний конфлікт, ініціатором якого був потерпілий. У ході цього конфлікту потерпілий завдав їй ударів та погрожував ножем. У відповідь на такі дії потерпілого він завдав йому ударів кулаком руки та через те, що ніяк не міг заспокоїти потерпілого та забрати у нього ніж, коліном лівої ноги та вагою власного тіла стискав грудну клітину та живіт останнього, забравши таким чином ніж. Після чого примирились, потерпілий самостійно піднявся й пішов до себе, а на ранок виявив його мертвим. Про вчинене шкодує, таких наслідків не бажав й не передбачав.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме матеріалів, що характеризують обвинуваченого, матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як вбивство через необережність, тобто необережне заподіяння смерті іншій людині, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся, просив вибачення у потерпілого), особу обвинуваченого, а саме: раніше неодноразово судимий, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, молодого віку, з середньою спеціальною освітою, до затримання працював неофіційно.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття.

Враховуючи, що санкція статті передбачає два альтернативних основних покарання обмеження волі та позбавлення волі, суд у цьому конкретному випадку, з урахуванням обставин вчиненого, даних про особу обвинуваченого, який хоч і молодого віку, але стосовно нього тричі ухвалювались обвинувальні вироки, судимості за якими не зняті та не погашені.

При цьому звільнявся судами від відбування покарання з випробуванням та умовно-достроково, однак через незначний проміжок часу після завершення умовно-дострокового звільнення вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд обирає покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням беззаперечного визнання вини, щирого каяття не у максимальних межах, але наближених до них.

Зарахувати у строк відбування покарання строк тримання під вартою, враховуючи дні затримань та подальше тримання під вартою з дня обрання запобіжного заходу.

Запобіжний захід ОСОБА_6 слід залишити обраний до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

У строк відбування покарання зарахувати строк тримання під вартою у цьому провадженні, враховуючи два дня затримання, а саме 27 жовтня 2021 року та 01 січня 2022 року, та починаючи з 02 січня 2022 року (день обрання запобіжного заходу) до 29 березня 2022 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 слід залишити обраний до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: скляний флакон з рідиною ємністю 100 мл з надписом «Настойка глоду»; змиви з рук, стіни, ліжка та зріз нігтів; паперова серветка; предмет, схожий на ніж; джинсові штани, передані на зберігання до камери схову Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 002007; квитанція № 002967), знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1