Провадження № 11-сс/4808/132/22
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР 16.04.2021 року № 0000169 за ознаками злочинів, передбачених ст. 190 ч.4, ст. 362 ч.1, ст. 362 ч.3 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано - Франківського міського суду від 11 листопада 2021 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР 16.04.2021 року № 0000169 за ознаками злочинів, передбачених ст. 190 ч.4, ст. 362 ч.1, ст. 362 ч.3 КК України задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно нежитлове приміщення №1 площею 214,4 кв.м. реєстраційний номер об`єкта 101, яке розташоване у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці із кадастровим номером :23:001:1184, площею 0,0922 га, із забороною користування, розпорядження та відчуження.

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах клопотання відсутні докази, що нерухоме майно нежитлове приміщення №1 площею 214,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта 101, яке розташоване у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці із кадастровим номером :23:001:1184, площею 0,0922 га належить на праві приватної власності фігурантам кримінального провадження чи особам, яким пред`явлено підозри.

Звертає увагу суду на те, що майно на яке накладено арешт є приватною власністю третьої особи, яка не має жодного відношення до кримінального провадження, це є новозбудоване нежитлове приміщення, будівництво якого було фінансоване ОСОБА_7 . Останній здійснював підприємницьку діяльність у зазначеному нежитловому приміщенні, а накладення арешту на майно призведе до порушення права власності третіх осіб.

Окрім цього, вказує, що нею пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано Франківського міського суду від 11.11.2021 року, оскільки власник майна ОСОБА_7 участі у судовому засіданні не приймав, про наявність оскарженого судового рішення стало відомо 11.04.2022 року в момент ознайомлення з матеріалами клопотання.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження. Скасувати ухвалу слідчого судді Івано Франківського міського суду від 11.11.2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР 16.04.2021 року № 0000169 за ознаками злочинів, передбачених ст. 190 ч.4, ст. 362 ч.1, ст. 362 ч.3 КК України.

До початку апеляційного розгляду від прокурора та захисника ОСОБА_6 надійшло до суду письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі, в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 406 КПК України.

Перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 395 ч.2 п. 3 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000169 від 16.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.4, ст. 362 ч.1, ст. 362 ч.3 КК України, ухвала слідчого судді Івано Франківського міського суду Івано-Франківської області винесена 11 листопада 2021 року, а апеляційну скаргу захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала в Івано Франківський апеляційний суд, згідно реєстраційного штампу 18.04.2022 року, тобто з пропуском встановленого строку подачі апеляційної скарги.

Однак, на думку колегії суддів захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі навела поважні причини його пропуску, тому в силу ст. ст.117, 399 ч.3 п.4 КПК України пропущений строк, слід поновити.

Як вбачається з матеріалів провадження, старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_8 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000169, внесеному в ЄРДР 16.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.4, ст. 362 ч.1, ст. 362 ч.3 КК України.

09 листопада 2021 року слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт зазначеного вилученого майна з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2021 року задоволено клопотання та накладено арешт на майно.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до положень абз. 2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збе-реження речових доказів.

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано Франківського місь-кого суду від 11 листопада 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2021 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5