ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/663/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1076/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року, якою у відношенні,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Шахтарське, Великоновоселківського району, Донецької області, незаміжньої, маючої середню освіту, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України,
продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25 серпня 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 119 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 серпня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинуваченої, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворим.
Зазначає, що обвинувачена ОСОБА_7 вже тривалий час перебуває під вартою, а саме, з 18 грудня 2020 року, по кримінальному провадженню допитана більша частина свідків, вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей, обвинувачена звернулась під час судового засідання до суду з клопотанням змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою з метою наданої їй можливості вступити до ЗСУ та захищати державу.
Вказує, що кілька свідків обвинувачення не з`являються до суду, тому судовий розгляд триває, ОСОБА_7 продовжує перебувати під вартою.
Зауважує, що суд належним чином не перевірив клопотання на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обґрунтування клопотання шляхом подачі певних доказів.
Вважає, що судове рішення постановлено з істотним порушенням вимог КПК України та норм європейського права у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно обвинуваченої найбільш суворого запобіжного заходу.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Участь обвинуваченої ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду було забезпечено шляхом проведення відеоконференції із приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», проте обвинувачена залишила спеціальне приміщення для проведення відеоконференції до початку судового розгляду.
Повідомлений належним чином прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи не звернувся.
Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченої, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які відносяться до нетяжких проти життя та здоров`я особи та тяжких злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винною, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинувачену переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 офіційно не працевлаштована, суспільно-корисною працею не займалася, не має постійного джерела доходу, що у свою чергу, в сукупності із обставинами інкримінованих їй злочинів, їх кількості, свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, всі доводи захисника, які зводяться до недоведеності встановлених судом ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовуються вищевказаним.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що обвинувачена має малолітніх дітей на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які будуть здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченою дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того перебування обвинуваченої ОСОБА_7 вже тривалий час, а саме, з 18 грудня 2020 року під вартою, про що вказує захисник, не є підставою для скасування запобіжного заходу, оскільки, характер та обсяг висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченої.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.

Таким чином, в даному випадку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст.185, ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 119 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 серпня 2022 року, включно, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/663/21