КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2143/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення «Viber» провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000758 щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2022 рокустрок тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено на 60 днів, тобто до 04 червня 2022 року включно.

Таке рішення суду вмотивовано тим, що на даний час ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання та продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися та продовжують існувати, а тому жоден інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, на даній стадії судового розгляду, не зможе запобігти існуючим ризикам і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, як і виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
За доводами апеляційної скарги захисник вважає ухвалу суду необґрунтованою, незаконною, та такою, що постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону.
На обґрунтування таких доводів апелянт зазначає про те, всупереч вимогам ст. 184 КПК України, в установлені законом строки, ОСОБА_7 не було вручене клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, що призвело до порушення прав захисника і обвинуваченого та унеможливлювало проведення судового розгляду.
Крім того захисник вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 не має наміру переховуватися від суду, позбавлений можливості знищити чи спотворити докази у кримінальному провадженні, не має потреби незаконно впливати на свідків, які вже допитані в судовому засіданні та жоден з яких не скаржився на вплив на них зі сторони обвинуваченого. Також останній має постійне місце проживання, де й зареєстрований.
З огляду на вказані обставини, на переконання захисника, на даний час відсутні будь-які підстави стверджувати про наявність ризиків, на запобігання яким спрямоване застосування судом виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, що залишилось поза належної оцінки судом першої інстанції, та дає підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт.
Звертає увагу захисник і на те, що ОСОБА_7 має бойовий досвід, приймав участь в АТО, а тому в разі скасування йому запобіжного заходу зобов`язується невідкладно з`явитися для призову на військову службу під час мобілізації та за першим викликом до суду.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень Глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, а продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше попри презумпцію невинуватості, ніж правило поваги до особистої свободи.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції.

Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Бородянського районного суду Київської області перебували матеріали кримінального провадження № 0000758 від 08 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою цього ж суду від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжений ухвалою від 10 лютого 2022 року до 09 квітня 2022 року.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 06 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність справ Бородянського районного суду змінено на Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання сторони обвинувачення вважав, що продовжують існувати ризики, які свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, впливати на потерпілу і свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які на даний час не зменшились, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті задля якої застосовується цей вид запобіжного заходу, що не суперечить вимогам КПК та ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу. При цьому в ухвалі наведені достатні мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, строк покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дані про його особу, який до обрання запобіжного заходу суспільно-корисною працею не займався, після вчинення злочину залишив своє місце проживання та намагався переховуватися, у зв`язку зі зміною підсудності є необхідність в допиті потерпілої та свідків, суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на учасників судового розгляду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і такі ризики не зменшилися від часу обрання стосовно нього запобіжного заходу, а тому виправдовують подальше його тримання під вартою.

Наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання та реєстрації, на що звертає увагу захисник, не може слугувати достатньою гарантією відсутності у обвинуваченого наміру переховування від суду з огляду і на те, що місцем проживання обвинуваченого є Бородянський район Київської області, де тільки припинені активні бойові дії, що потенційно може збільшувати ризик ухилення від суду.

Крім того, з певною ймовірністю існує ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, показання яких, у зв`язку зі зміною підсудності у кримінальному провадженні, суд має сприймати безпосередньо.

Щодо доводів сторони захисту про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , то останнє нічим не підтверджено, як і відсутні будь-які дані стосовно неможливості утримання його під вартою з цих підстав.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний час не може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме вищенаведеним ризикам.

Відносно посилань захисника на невручення обвинуваченому ОСОБА_7 копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовувалась необхідність продовження запобіжного заходу, то як вбачається із змісту ухвали таке питання ні обвинуваченим ні його захисником перед судом не порушувалося, доказів зворотного суду апеляційної інстанції не надано. Крім того, такі порушення КПК, за умов воєнного стану, ускладненої комунікації правоохоронних органів, суду, слідчого ізолятора, які є виключними обставинами, не можуть бути безумовними підставами для скасування судового рішення.

Щодо посилань захисника на бажання ОСОБА_7 проходити службу в Збройних силах України у зв`язку з російською агресією, то зазначене питання повинно вирішуватися виключно в порядку визначеному ст. 616 КПК України.

Отже висновок суду про наявність достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2022 року, якою строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено на 60 днів, тобто до 04 червня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4