Справа №127/795/20
Провадження №1-кп/127/55/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, режимі відеоконференції в залі суду міста Вінниці кримінальне провадження № 0002540 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

Встановив:

В проваджені Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арештуна тримання під вартою мотивуючи тим, що обвинувачений, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, після зміни ОСОБА_4 ухвалою суду від 07.07.2022 запобіжного заходу на цілодобовий арешт, до Вінницької окружної прокуратури з ВП № 1 ВПУП ГУНП у Вінницькій області надійшли матеріали про неможливість встановлення контролю за виконання ОСОБА_4 умов запобіжного заходу, через відсутність останнього за місцем проживання. Наведене свідчить, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 . Враховуючи, що ОСОБА_4 не виконує покладені на нього судом обов`язки, наразі наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а самеостанній може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілих та свідків, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу заперечила, просила залишити цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, прокурором недоведені. Після звільнення з СІЗО ОСОБА_4 проживає за вказаним місцем проживання, де позитивно характеризується, від суду не ухилявся, на потерпілих та свідків не впливав, нових кримінальних правопорушень не вчиняв. Тому наразі підстави для зміни ОСОБА_4 міри запобіжного заходу відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_4 щодо зміни міри запобіжного заходу заперечив, просив продовжити міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Також зазначив, що умови застосованого до нього запобіжного заходу не порушував, намірів ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, а також перешкоджати розгляду кримінального провадження не має.
Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора, просила його задовольнити.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думки обвинуваченого, захисника обвинуваченого та представника потерпілих, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Так, під час досудового розслідування, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2019, до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого було неодноразово продовжено.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2022, ОСОБА_4 змінено міру запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього певних обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинувачених.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання прокурора вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (п. 4 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_4 , суд бере до уваги, те що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_4 було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яку ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.07.2022 змінено на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього певних обов`язків, однак обвинувачений ОСОБА_4 порушив умови запобіжного заходу, що підтверджують рапорти працівників ВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, що свідчить про те, що цілодобовий домашній арешт не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Так, невиконання особою, відносно якої обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, встановлених обов`язків, є підставою для заміни обраної запобіжної міри більш суворою.

Крім того, суд вважає наявним наступні ризики. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, тому перебуваючи на волі, обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа може бути засуджена до реальної міри покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, необхідно змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 202, 331, 336, 370-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання на утримання під вартою.

Строк дії ухвали суду 60 днів до 31.10.2022 включно.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» та до Відділу поліції № 1 (м. Вінниця) Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя