Справа № 750/4498/22
Провадження № 1-кп/750/404/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 09.07.2022 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, з середньою освітою, старшого водія 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
обвинуваченого за ч.5 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 25.06.2022 о 14 годин 00 хвилин в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у визначеному командуванням місці, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби в АДРЕСА_3 .
03.08.2022 рядовий ОСОБА_4 самостійно прибув до Чернігівської спеціалізованої прокуратури в оборонній та військовій сфері за адресою: АДРЕСА_4 .
Таким чином, військовослужбовець за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , внаслідок самовільного залишення місця служби, обов`язки військової служби з 26.06.2022 по 03.08.2022 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків, у зазначений період часу не вживав, займаючись особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся.
Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченого та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного його вік, сімейний стан, стан здоров`я, задовільну службову характеристику, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжують, те що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, а також не притягувався раніше до кримінальної відповідальності, суд вважає можливим його виправлення, з застосуванням ст. 75 КК України, без відбування покарання та з іспитовим строком.
Процесуальні витрати та дані щодо речових доказів у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні зобов`язання:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1