Справа № 147/689/22
Провадження № 1-кп/147/90/22
УХВАЛА

25 серпня 2022 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000070 від 26.06.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в:
У провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 26.06.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Ухвалою судді від 24 серпня 2022 року справа призначена до підготовчого судового засідання.
24 серпня 2022 року прокурором ОСОБА_7 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 на 60 днів. В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що 28.06.2022 ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області підозрюваній ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявок до слідчого, прокурора та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність зазначених ризиків обгрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Відповідно інформації, наданої Тростянецькою селищною радою Гайсинського району Вінницької області, ОСОБА_4 за період проживання в с. Демківка разом зі співмешканцем ОСОБА_6 , характеризується з некращої сторони; розлучені, але проживають спільно; від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_8 , 2007 року народження, ОСОБА_9 , 2008 року народження, та ще старший син ОСОБА_10 , 2005 року народження. ОСОБА_4 разом із колишнім чоловіком ОСОБА_6 проживають у власному будинку, який документально неоформлений. Не працюють, перебиваються випадковими заробітками, підсобного господарства не утримують, город обробляють частково, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. Матеріальні, побутові умови проживання даної сім`ї дуже скрутні. Діти уже довгий час перебувають у Брацлавському навчально - виховному комплексі. Зазначені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків. Тому, з огляду на страх перед невідворотно суворим покаранням за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню неявками до прокурора та суду. ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого, свідків і змусити їх змінити показання, враховуючи те, що вона та потерпілий проживають разом, крім того свідки та підозрювана проживають по сусідству. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинила зазначене кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання зловживає спиртними напоями, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі вона може вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на зазначені обставини запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що зазначений злочин вчинений із застосуванням насильства, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є підстави не визначати розмір застави.
25 серпня 2022 року захисником обвинуваченої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою та змінити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзду в Україну. В обгрунтування клопотання зазначає, що ухвалою Тростянецького районного суду ОСОБА_4 28.06.2022 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 25.08.2022 прокурором Тростянецького відділення Гайсинської окружної прокуратури на стадії підготовчого судового засідання подано клопотання про продовження ОСОБА_4 строку обраного запобіжного заходу - тримання під вартою. Сторона захисту категорично заперечують проти задоволення даного клопотання. В клопотанні про продовження строку запобіжного заходу від 24.08.2022 прокурором не зазначено доказів на обгрунтування наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Так, підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме, ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Прокурор в клопотанні вказує наявність ризиків передбачених п.1, п.3, п.5 ст. 177 КПК України, не дивлячись на наявність у підозрюваної ОСОБА_4 трьох неповнолітніх дітей, відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, наявність власного житла, в якому спільно проживають з потерпілим ОСОБА_6 після їх формального розлучення в 2015 році, і якому після виписки з лікувального закладу потрібен догляд. В клопотанні про продовження строку запобіжного заходу основним обгрунтуванням наявності ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду обвинуваченої, встановлено відсутність міцних соціальних зв`язків, що виразилось у неоформлені права власності на житловий будинок і як наслідок не зареєстроване її проживання у ньому. Однак проігноровано ті обставини, що ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення самостійно викликала швидку медичну допомогу, надала першочергову допомогу у вигляді перев`язування рани та намагання спинити кровотечу, супроводжувала потерпілого до медичного закладу, де і була затримана. Зазначені обставини свідчать про відсутність будь-якого наміру ОСОБА_4 уникнути відповідальності і в тому числі шляхом переховування від слідства та суду. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків в клопотанні обґрунтовувався тим, що обвинувачена спільно проживає з потерпілим та є сусідкою свідків по справі. Вчинення (не судимою) ОСОБА_4 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та зловживання нею спиртним є підставами вважати прокурору, що перебуваючи па волі вона може вчинити інше кримінальне правопорушення. Ніяких фактичних, адекватних доказів наявності ризиків передбачених п.1, п.3, п.5 ст. 177 КПК України, як-то наявність реальної можливості ухилятись від суду, впливати на свідків, потерпілого, прокурором не надано. При цьому, жодним чином не мотивовано в зв`язку із чим менш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані відносно ОСОБА_4 . Підзахисна не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченої не має можливості, скоювати нові злочини остання не збирається. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про шо неодноразова вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_4 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження. Звертає увагу суду, що прокурором в клопотанні про продовження запобіжного заходу визначено статус ОСОБА_4 як підозрюваної, крім того грубо порушено вимоги ч.1 ст.199 КПК України в частині подання клопотання про продовження запобіжного заходу не пізніше ніж в 5 денний строк до закінчення обраного запобіжного заходу. Окрім звертає увагу, що відповідно положень ст. ст. 314, 315 КПК суддя не наділений повноваженнями під час підготовчого судового засідання розглядати питання продовження запобіжного заходу. Частиною 3 ст. 315 КПК передбачено право суду під час підготовчого засідання тільки обрати, змінити та скасувати запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого. Продовження строку тримання під вартою регламентується положеннями ст. 199 КПК і клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається виключно слідчим суддею.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 підтримав покликаючись на доводи, викладені в ньому, а також зазначив, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися. Щодо клопотання захисника заперечив.
Обвинувачена ОСОБА_4 з клопотанням прокурора не погодилася та підтримала клопотання свого захисника. При цьому зазначила, що свою вину визнає та щиро кається у вчиненому. Будинок за адресою АДРЕСА_1 вона купила та проживає в ньому з 25 березня 2005 року з дітьми, проте його не переоформила і власником є колишній його господар. ЇЇ троє дітей перебувають в дитячому будинку в м. Брацлаві.
Захисник ОСОБА_5 заперечив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 як подане незаконно в порушення вимог діючого кримінально-процесуального законодавства та необгрунтоване. Подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт просить задоволити в повному обсязі навівши доводи викладені в ньому.
Потерпілий ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою та погоджується з клопотанням захисника про зміну обвинуваченій запобіжного заходу. При цьому вказав, що він сам винену цьому, оскільки вдарив ОСОБА_4 , а вона оборонялася. Він проживає з ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .
Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо поданих клопотань, дослідивши доводи клопотань, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, 28 червня 2022 року ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів до 25 серпня 2022 року.
Судом встановлено, що з моменту взяття ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Наведені прокурором в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою потрібно вважати: те, що остання може ухилятись від суду, адже вчинила тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі; перебуваючи на свободі може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, так проживає з потерпілим за однією адресою в АДРЕСА_1 , а зі свідками в межах одного населеного пункту. Також, враховуючи особу обвинуваченої, яка розлучена, не працює, її діти перебувають у Брацлавському навчально-виховному комплексі, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, є обґрунтовані підозри вважати, що вона може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявок до суду та продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченої ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованого їй діяння, віку, стану здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченої в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій на шістдесят днів без визначення розміру застави.
Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченої є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченої слід задоволити, а у клопотанні захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про заміну обраного запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, виходячи і з наступного.
Щодо клопотання захисника про зміну обвинуваченій запобіжного заходу суд виходить з наступного.
Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами. Натомість, суд звертає увагу на те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 цієї статті - необхідності запобігання спробам переховуватися від суду, запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявок до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ті, які існували на час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати.
Наявність у ОСОБА_4 місця проживання не може бути підставою для зміни запобіжного заходу та свідчити про те, що зменшились чи перестали існувати вказані ризики. Разом з тим у кримінальному провадженні не допитані ще потерпілий, з яким обвинувачена проживає за однією адресою, та свідки, які проживають в межах одного населеного пункту з ОСОБА_4 , оскільки справа перебуває на стадії підготовчого судового засідання, а отже ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшився та не перестав існувати.
Покликання сторони захисту про те, що відсутній будь-який намір ОСОБА_4 уникнути відповідальності, в тому числі шляхом переховування від слідства та суду з вказівкою на те, що ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення самостійно викликала швидку медичну допомогу, надала першочергову допомогу у вигляді перев`язування рани та намагання спинити кровотечу, супроводжувала потерпілого до медичного закладу, де і була затримана, не спростовує наявності вказаного ризику зважаючи на відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченої та її особу.
Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що клопотання продовження строку тримання під вартою розглядається виключно слідчим суддею.
Відповідно до вимог ст. ст. 315, 331 КПК України суд під час судового провадження (а отже й під час підготовчого судового засідання) розглядає клопотання учасників кримінального провадження в тому числі й про продовження строку тримання під вартою. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, який зокрема включає главу 18 запобіжні заходи, затримання особи §1 запобіжні заходи, затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду, статтю 199, якою регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.
Отже, твердження захисника про те, що розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою є виключно прерогативою слідчого судді не грунтується на вимогах закону.
Вказівка захисника на те, що прокурором в клопотанні про продовження запобіжного заходу визначено статус ОСОБА_4 як підозрюваної, крім того грубо порушено вимоги ч.1 ст. 199 КПК України в частині подання клопотання про продовження запобіжного заходу не пізніше ніж в 5 денний строк до закінчення обраного запобіжного заходу, не може бути підставою для зміни запобіжного заходу. При цьому суд звертає увагу, що обвинуваченій ОСОБА_4 вказане клопотання вручено 24 серпня 2022 року, а захиснику ОСОБА_5 25 серпня 2022 року о 08.00 год. у зв`язку з чим в підготовчому судовому засіданні оголошувалася перерва з метою забезпечення права сторони на захист.
Керуючись ч.2 ст. 376 ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 задоволити.
Обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави на шістдесят днів з 25 серпня 2022 року до 23 жовтня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та направити до державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та вручення обвинуваченій ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали складено та оголошено о 08.30 год. 26 серпня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1