Справа № 754/8117/22
У Х В А Л А
Іменем України

16 вересня 2022 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно поданого у рамках кримінального провадження № 0000163 від 06.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2022 року прокурор звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначає, що у провадженні Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000163 від 06.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1999 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної Ради, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , яка померла 14.05.2020 року (актовий запис про смерть № 667 від 22.05.2020 року)..

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщення квартирі АДРЕСА_2 , станом на 12.07.2022 року зареєстрована померла ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса 15-ї державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 04.01.2021 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої, оскільки до спадкової справи не надано документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємців (заявника) із померлою, а також документів, що підтверджують встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, факт проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю, яка померла 14.05.2020 року підтверджується актом від 04.02.2021 року засвідченого начальником ЖЕД-305, що надано суду, з якого вбачається, що позивачка нібито проживала за адресою: АДРЕСА_3 з 2014 року до дня смерті власника квартири ОСОБА_4 .
Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 18.08.2022 року залишено без змін рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року у справі № 754/6012/21, яким залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 .

Суд відмовляючи в задоволені позову дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких дійсно можливо було б встановити те, що позивач та ОСОБА_4 , в період з 2014 року по 2020 рік проживали однією сім`єю.

Відповідно до ч.ч.1- 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженнями, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Так, Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві повідомлено, що виявлено інформацію щодо державної реєстрації смерті чоловіків ОСОБА_4 : ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 актовий запис про смерть № 1215 від 17.03.1989 року та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 актовий запис про смерть № 1093 від 15.05.2007 року.

Разом з тим, даних щодо інших родичів (щодо дітей, братів, сестер, тощо) ОСОБА_4 у державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні.

Згідно листа 15-ї Київської державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.08.2022 року № 69761429 інформація щодо померлої ОСОБА_4 відсутня.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що в матеріалах спадкової справи № 1062/2020 до майна померлої 14.05.2020 року ОСОБА_4 міститься нотаріально завірена заява ОСОБА_7 від 11.11.2020 року про прийняття спадщини. Разом з тим, заява про видачу свідоцтва про прийняття спадщини ним не подано, як не подано документів, що свідчать про родині відносини з спадкоємицею.

Враховуючи, що у органу досудового розслідування є всі підстави вважати про використання завідомо підробленого документу з метою в подальшому заволодіти квартирою АДРЕСА_2 , яка на підставі ст. 1277 ЦК України має бути визнаною рішенням суду відумерлою спадщиною за заявою органу місцевого самоврядування та перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.

До звернення з заявою про визнання спадщини відумерлою і набрання законної сили відповідним рішенням суду у територіальної громади існує законний інтерес, заснований на правових нормах, що регулюють правовідносини щодо підстав набуття і припинення права власності після смерті, у якої відсутні спадкоємці.

З метою захисту цього цивільного інтересу згідно ч. 5 ст. 1277 ЦК України та ст. 1283 ЦК України передбачено, що спадщина, неприйнята спадкоємцями, забороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу, охорона спадкового майна здійснюється в інтересах територіальної громади з метою його збереження.

Отже, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Прокурор просить накласти арешт на вищевказану квартиру, з метою збереження речових доказів на час проведення досудового розслідування із забороною його відчуження, розпорядження та користування у будь-який спосіб.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив розглядати клопотання за його відсутності та задовольнити його.

Зацікавлені особи у судове засідання не викликались, оскільки прокурор у клопотанні наводить підстави для його розгляду без участі таких осіб, зокрема, останні можуть бути зацікавлені у подальшому відчуженні майна та перешкоджати проведенню досудового розслідування.

Слідчим суддею визнано за можливе розглядати клопотання про арешт майна за відсутності прокурора та зацікавлених осіб.

Дослідивши клопотання та додатки до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Деснянського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000163 від 06.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 171 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Однак у клопотанні не вказано чи проживає в даний час будь-хто у вказаній квартирі та чи є у такої особи законні підстави проживати у ній.

Тому слідчий суддя вважає, що прокурором у клопотанні не доведені обставини щодо накладення арешту на вказану квартиру у частині заборони користування нею.

Прокурором у клопотанні доведені обставини передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України лише в частині заборони відчуження та розпорядження майном, вилучене під час обшуку майно, відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 98, 170-173, 309, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 первинна реєстрація на яку проведена та зареєстрована за ОСОБА_4 (актовий запис про смерть № 667 від 22.05.2020 року) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.10.1999 року, з метою збереження речових доказів із забороною її відчуження та розпорядження.

У частині частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_10