ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1120/22 Справа № 182/4690/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі:

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_5 та обрати останньому більш м`який запобіжний захід, а саме нічний домашній арешт.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не враховано обставин, які мають значення, а саме намір обвинуваченого відшкодувати шкоду, те, що він співпрацює зі слідством, щиро розкаюється та визнає свою вину, що виключає ризик впливу на потерпілу.
Одночасно вказує, що судом залишено поза увагою пояснення сестри обвинуваченого, яка не заперечувала проти застосування домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 за адресою місця її проживання.

Оскаржуваною ухвалою суду від 24 лютого 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до 22 квітня 2022 року включно, з визначенням застави у розмірі п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які у свою чергу були підставою для обрання обвинуваченому виключного запобіжного заходу, продовжують своє існування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе з огляду на особу ОСОБА_5 , який є раніше судимим, може впливати на свідків, які ще не допитані. Зазначено, що наявність бажання відшкодувати шкоду не є зменшує встановлених ризиків достатньою мірою.

Одночасно судом першої інстанції вказано, що будь який із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав прийняття рішення.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, за який у разі визнання його винуватим передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Судом першої інстанції із урахування особи обвинуваченого встановлено наявність ризиків можливих спроб переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, зокрема і з огляду на те, що останній є раніше судимим.

При цьому також прийнято до уваги, що ОСОБА_5 не працює, легального джерела доходів не має, на шлях виправлення не став з огляду на схильність до вчинення корисливих злочинів, та з урахуванням тяжкості покарання у разі встановлення його вини в інкримінованому злочині, існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від слідства та суду, можливого ухилення від відповідальності за вчинений злочин, та вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того враховано, що обвинувачений має сестру, яка може надати йому місце проживання за своєю адресою своєї реєстрації у разі призначення йому запобіжного заходу виді нічного домашнього арешту, надано оцінку і повідомленню ОСОБА_5 про бажання відшкодування шкоди, проте правильно констатовано, що наведені обставини не свідчать про зменшення вищезгаданих ризиків достатньою мірою.
Зважаючи на викладене, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що стосовно ОСОБА_5 існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від слідства та суду з метою ухилення від відповідальності за вчинений злочин у разі доведення його вини, впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів оцінює вищенаведені обставини як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують стійкість протиправної поведінки ОСОБА_5 , антисоціальну спрямованість його особи і те, що запобігти доведеним ризикам можливо тільки шляхом обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь його підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

У зв`язку з викладеними обставинами, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3