Справа № 462/1413/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/891/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, з визначенням розміру застави,

з участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, до 18 листопада 2022 року включно.

Визначено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 (кожному окремо) розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 грн.

У разі внесення застави покладено на обвинувачених такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись із м. Львова та області без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілими, зокрема: з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, у якій визначити обвинуваченому ОСОБА_7 мінімальний розмір застави.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не врахував усіх обставин та постановив ухвалу, якою порушено права ОСОБА_7 , оскільки існували усі підстави для визначення останньому мінімального розміру застави. Адвокат звертає увагу на необґрунтованість заявлених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що сама по собі відсутність постійного місця проживання не є ризиком утечі від правосуддя; відсутність у обвинуваченого роботи та сім`ї не може бути підставою для висновку, що він схильний до вчинення нових злочинів; посилання на минуле особи, зокрема, на наявність у нього попередніх судимостей, не може бути достатньою підставою для висновку про існування ризику продовження ним чи вчинення нового кримінального правопорушення; при обґрунтуванні ризику втечі недопустимим є покликання лише на тяжкість злочину та суворість можливого покарання.

З апеляційною скаргою звернувся також захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 , який просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді мінімального розміру застави згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, ОСОБА_9 не вчинив жодного з ризиків, які вказані у клопотанні прокурора, відтак немає підстав вважати про можливість вчинення таких ризиків у майбутньому. Припущення про можливість переховування від слідства та суду спростовуються тим, що ОСОБА_9 жодного факту ухилення від слідства не вчиняв. Обвинувачений є соціалізованою особою, має сім`ю дружину та двох дітей, один з яких є малолітнім, а інша дитина хворіє на цукровий діабет; батьків пенсійного віку, мати страждає на хворобу Альцгеймера. Лише ОСОБА_9 є годувальником сім`ї. Крім цього, зараз особи віком від 18 до 60 років не мають можливості виїхати за межі України через військову агресію російської федерації. Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_9 не є достатньо матеріально забезпеченою особою для сплати максимального розміру застави. У приватній власності немає жодного майна, проживає у єдиній квартирі, власником якої є його дружина, та у якій проживає його сім`я. Працюючи на автосервісі, він не отримував значних доходів. Більше того, ОСОБА_9 має непогашений кредит, борги по якому досі не сплачені. Вважає, що визначений обвинуваченому розмір застави є завідомо непомірним для нього.

Не погоджуючись з ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року, з апеляційною скаргою звернулась захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 , яка просить оскаржувану ухвалу скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з носінням електронного засобу контролю; визначити розмір застави не більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_11 без жодних матеріалів, що обґрунтовують обставини, на які покликається сторона обвинувачення. Прокурором не наведено обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_11 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Також у клопотанні прокурор просить встановити обвинуваченому розмір застави у сумі 681 000 гривень, при цьому не обґрунтовуючи такий, завідомо непомірний розмір застави, жодними матеріалами, які б свідчили про майновий стан ОСОБА_11 , наявності у нього грошових заощаджень чи майна. Захисник зазначає, що з часу обрання запобіжного заходу суттєво змінились обставини, а відтак ряд ризиків на даний час перестали існувати. Зокрема, через введений на території України воєнний стан, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років. Таким чином, в умовах воєнного стану ОСОБА_11 не зможе виїхати за кордон, чи вчинити будь-які інші дії, передбачені ст. 177 КПК України, як ризики, оскільки встановлені обмеження щодо пересування, обмеження прав людини та посилена кримінальна відповідальність є додатковими гарантіями належної поведінки. Стосовно ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків, то такий ризик заснований на припущеннях, оскільки потерпілі свідчать лише про факт крадіжок., жодних показань щодо причетності певних осіб до їх вчинення вони не надавали. Вважає, що для запобігання ризикам достатнім є застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також захисник зазначає, що у ОСОБА_11 міцні соціальні зв`язки він раніше несудимий, одружений, проживає разом з дружиною, має на утриманні батька-пенсіонера ОСОБА_17 , який страждає на ряд важких захворювань.

Представник прокуратури, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає проведенню розгляду.

Крім цього, у судове засідання не з`явився захисник ОСОБА_6 , від якого на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, оскільки він перебуває на лікарняному.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 подані у їхніх інтересах апеляційні скарги підтримали та просили такі задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечив проти проведення апеляційного розгляду у відсутності його захисника ОСОБА_6 .

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підтримали свої апеляційні скарги, у вирішенні питання про проведення апеляційного розгляду у відсутності прокурора та захисника ОСОБА_6 поклались на розсуд суду.

За таких обставин, з огляду на те, що прокурор та захисник ОСОБА_6 належним чином були повідомлені про час та місце проведення судового розгляду, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали апеляційних скарг та матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 березня 2021 року за №0000031.

У межах даного кримінального провадження ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2021 року до ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 681 000 гривень, строк дії якого в подальшому було продовжено, востаннє ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 можуть переховуватися від суду, оскільки їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна; незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, а також узгоджувати показання між собою та створювати штучні докази непричетності до інкримінованих злочинів; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_7 раніше притягалися до кримінальної відповідальності за корисливі майнові злочини, ніде офіційно не працюють, не мають постійного джерела доходу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання вказаних осіб під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Доводи апеляційних скарг про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_9 , ОСОБА_18 та ОСОБА_11 колегія суддів місцевого суду враховувала не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.
При цьому твердження апелянтів про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 мають міцні соціальні зв`язки, сім`ї та батьків-пенсіонерів на утриманні, само по собі не може слугувати підставою для застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинувачених та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисниками у поданих до суду апеляційних скаргах, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Визначаючи альтернативний запобіжний захід у вигляді застави судом було враховано відомості про сімейний та майновий стан ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , а також суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються. А тому, з урахуванням майнового стану та репутації обвинувачених, з яких ОСОБА_9 та ОСОБА_7 є неодноразово судимими за майнові корисливі злочини, те, що обвинувачені діяли у складі організованої групи, суми заподіяної шкоди, у яких обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень є обґрунтованою та здатна забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , з визначенням розміру застави, - залишити без змін, апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4