Справа № 491/216/22
Провадження № 1-кп/507/41/2022
Номер рядка звіту 25
В И Р О К
21.07.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Долинське Подільського району Одеської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого,
маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
16.12.2021 року приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на території свого домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки між його співмешканкою ОСОБА_5 , тримаючи в руках дерев`яний держак від сільськогосподарського знаряддя, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи і оцінюючи свої дії, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень, з особистих мотивів, умисно, наніс не менше одного удару дерев`яним держаком від сільськогосподарського знаряддя по лівій нозі ОСОБА_5 , спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: «Перелому проксимальної фаланги IV пальця лівої стопи, які у відповідності з п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», віднесені до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він співмешкає із ОСОБА_5 16 грудня 2021 року він вранці прокинувся вийшов на вулицю та почав поратись по господарству. Повернувшись в будинок, він не знайшов свій телефон та почав питати співмешканку куди вона заховала телефон. Діти пішли в школу, а він готував собі кофе. Співмешканка почала сваритись на нього. Він рознервувався та пішов в бік ОСОБА_5 . ОСОБА_5 вибігла на вулицю та почала від нього тікати. Він вийшов за нею, взяв дерев`яну палицю та кинув в її бік. Він не бачив чи влучив у співмешканку палицею. Співмешканка бігла в поле. Через деякий час додому прийшла староста та дільничий інспектор та склали відносно нього протокол про домашнє насильство. Він знайшов телефон під диваном. Після цього, він із співмешканкою заспокоїлись та помирились. Співмешканка скаржилась на біль в нозі. Вранці співмешканка знову скаржилась на біль в нозі і він завіз її до лікарні, де виявили перелом пальця на нозі. Вину не визнає так як не влучив палицею у співмешканку, а можливо вона сама вдарилась об якийсь предмет та зламала палиць.
Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_3 повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, зокрема:
- заявою ОСОБА_5 від 19.01.2022 року з якої видно, що 19.01.2022 року ОСОБА_5 звернулась до відділу поліції про притягнення до кримінальної відповідальності співмешканця ОСОБА_3 , який 16.12.2021 року наніс їй тілесні ушкодження, а саме перелом 4-го пальця лівої стопи (а.с. )
-свідченнями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що вона співмешкає з ОСОБА_3 . У грудня 2021 року, більш точної дати вона не пам`ятає, приблизно 07 годині 15 хвилин вона зібрала дітей до школи і діти пішли на зупинку. ОСОБА_3 почав сваритись на неї та питати де його телефон. Відповівши, що вона не знає де телефон, вона пішла на вулицю поратись по господарству. ОСОБА_3 почав йти за нею. Вийшовши в двір вона побачила, що ОСОБА_3 йде за нею з дерев`яною палицею та виражається на її адресу нецензурною лайкою та погрожує їй фізичною розправою. Вона почала від нього тікати в бік греблі. Через нерівності поверхні землі вона впала на землю і в цей час до неї підбіг ОСОБА_3 та наніс палицею декілька ударів по тулубу та ногам, після чого пішов в бік двору. Вона відчула біль в нозі, однак вважала, що то був забій. Повернувшись додому, в неї боліла нога. Додому прийшла староста села та дільничний, після чого ОСОБА_3 заспокоївся. На ранок нога напухла та ОСОБА_3 відвіз її до лікарні. В лікарні в неї було виявлено перелом пальця на нозі і їй наклали гіпс. Біля двох неділь вона перебувала вдома, після чого ОСОБА_3 вигнав її з будинку і вона біля двох неділь проживала у ОСОБА_6 . Вилікувавшись, вона звернулась із заявою до поліції про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності;
-протоколом слідчого експерименту від 21.02.2022 року з відеозаписом, з якого видно, що свої свідчення ОСОБА_5 підтвердила в повному обсязі та показала на місцевості де і як ОСОБА_3 наносив їй удари дерев`яною палицею (а.с. );
-висновком експерта № 18 від 23 лютого 2022 року з якого видно, що у ОСОБА_5 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому проксимальної фаланги IV пальця лівої стопи, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Зазначене тілесне ушкодження виникло внаслідок дії тупого предмету, яким могла бути дерев`яна палка та могло бути спричинене 16 грудня 2021 року. Тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_5 не є характерними для падіння з висоти власного зросту (а.с. ).
-свідченнями ОСОБА_7 , яка пояснила, що вона є старостою села Григорівка Подільського району Одеської області. 16 грудня 2021 року до неї зателефонувала місцева жителька та пояснила, що їй подзвонив син ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_3 б`є ОСОБА_5 . Вона із дільничним інспектором прийшла до домоволодіння ОСОБА_3 , який знаходився в дома та виражався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_5 . ОСОБА_5 скаржилась на біль в нозі та говорила, що ОСОБА_3 побив її палицею. ОСОБА_3 кричав на ОСОБА_5 з приводу телефону, який вона ніби-то заховала від нього. Коли ОСОБА_3 заспокоївся вона пішла з їх домоволодіння. ОСОБА_3 неодноразово ображав та бив ОСОБА_5 , в їх сім`ї постійно виникають сварки. В подальшому вона дізналась, що у ОСОБА_5 заламана нога;
-свідченнями ОСОБА_6 яка пояснила, що в грудні 2021 року у ранковий час до неї зателефонував син ОСОБА_5 та попросив викликати поліцію, так як ОСОБА_3 вдома бив ОСОБА_5 . Вона зателефонувала до старости села та повідомила їй про телефонний дзвінок сина ОСОБА_5 . В подальшому вона дізналась, що у ОСОБА_5 зламаний палець на нозі. Через декілька неділь ОСОБА_5 , попросилась пожити в неї в будинку, так як в неї була зламана нога, а ОСОБА_3 вигнав її з дому. Проживала вона в неї декілька неділь. Після того, як ОСОБА_5 вилікувалась, вона звернулась із заявою в поліцію.
Суд не приймає до уваги свідчення ОСОБА_3 в частині того, що він не наносив удару ОСОБА_5 по ногах та взагалі не причетний до перелому пальця у потерпілої, а потерпіла ОСОБА_5 сама зламала палець при падінні, оскільки вказані твердження спростовуються показами потерпілого ОСОБА_5 , яка стверджує, що саме ОСОБА_3 наніс їй удар палицею по нозі від якого вона відчула біль і в подальшому було виявлено перелом пальця на лівій стопі, які вона підтвердила при проведенні слідчого експерименту. Свідчення потерпілої ОСОБА_5 повністю узгоджуються з висновком експерта № 18 від 23.02.2022 року, який також спростовує доводи обвинуваченого, з якого видно, що виявлене у Газі тілесне ушкодження середньої тяжкості, а саме: перелом проксимальної фаланги IV пальця лівої стопи могли бути спричинені від дії тупого твердого предмет, яким могла бути дерев`яна палиця при обставинах зазначених потерпілою. Тілесні ушкодження виявлені у потерпілої ОСОБА_5 не є характерними для падіння з висоти власного зросту. Факт побиття ОСОБА_3 дерев`яною палицею ОСОБА_5 також підтвердили і свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , яким потерпіла і розповідала про нанесені удари. В судовому засіданні не отримано будь-яких доказів про причетність будь-яких осіб, крім ОСОБА_3 , до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Свідчення ОСОБА_3 про непричетність до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , які він підтвердив при проведенні слідчого експерименту, об`єктивно не спростовують встановлених судом обставин справи, суперечать їм, а тому суд розцінює їх як бажання уникнути від відповідальності за скоєне правопорушення.
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як
засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, думку потерпілої про призначення суворого покарання, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства ( ).
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 не має.
За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 1 ст. 122 КК України, а також з урахуванням вищевказаних обставин звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання із застосуванням іспитового строку.
Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у суду не має.
Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 370, 374-376 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 : - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 .
Суддя: ОСОБА_1