Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 641/2676/18
Провадження № 1-і/553/12/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :
На розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

За змістом вказаного клопотання та приєднаних до нього матеріалів, на розгляді Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження №0000348 від 09.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

В межах кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 20.07.2022, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 було призначено до судового розгляду та продовжено дію застосовного до обвинуваченого запобіжного заходу до 17.09.2022 включно.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу вмотивовано прокурором наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Так, за посиланням прокурора ОСОБА_4 може ухилитись від суду під загрозою покарання, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки і раніше засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, та незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань.

Вказані ризики, за посиланням прокурора, наразі не зменшились і продовжують існувати, та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти.

Копія клопотання прокурора була вручена обвинуваченому 12.09.2022.

Прокурор ОСОБА_3 внесене на розгляд суду клопотання підтримала та прохала продовжити застосований до обвинуваченого запобіжний на 60 днів. Зазначила, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати і більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив та прохав зміни запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 прохала відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід на більш м`який, що не пов`язаний з триманням під вартою. Наголосила про недоведеність прокурором існування заявлених ризиків та зазначила, що обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою, зі сплином часу заявлені ризики значно зменшились і лише тяжкість покарання не може бути підставою про продовження тримання особи під вартою.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд вказує, що у відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин, враховуючи, що запобіжний захід до обвинуваченого було застосовано за ухвалою слідчого судді, який в подальшому продовжувався судом, наразі суд має вирішити питання доцільності продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу, надаючи оцінку того чи продовжують існувати заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з матеріалами справи на розгляді Ленінського районного суду м.Полтави (суддя ОСОБА_7 ) знаходиться кримінальне провадження №0000348 від 09.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, яке за ухвалою суду від 20.07.2022 призначено до судового розгляду.

Цією ж ухвалою суду від 20.07.2022 строк запобіжного заходу застосований до обвинуваченого було продовжено до 17.09.2022 у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

У відповідності до вимог ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При цьому, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту (п.20-5 розділ ХІ Перехідних Положень КПК України).

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, суд, вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати та у відповідності до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, вік, відсутність міцних соціальні зв`язки, законного джерела доходу а також характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, наразі не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. З огляду на наведене суд відхиляє клопотання сторони захисту щодо доцільності зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу та зазначає, що тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного та керуючись ст.331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 14.11.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_8 . Високих