Справа № 366/420/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ;

підсудного ОСОБА_4 ; захисника підсудного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження № 0000228 від 20.02.2022 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснопілля, Нехаївського району, Волгоградської області, рф, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого: в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, з середньою спеціальною освітою (ПТУ), має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, раніше не судимого, в силу вимог ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Так, ОСОБА_4 , приблизно о 23 годині 10 хв., 19.02.2022 року, перебуваючи в кімнаті готелю під № 3 КП ІСР «Екогоспресурс», за адресою: вул. Київська, 40, смт. Іванків, Вишгородського району, Київської області, на грунті раптових неприязних стосунків, які в нього склалися з ОСОБА_6 , під час сварки, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.

В подальшому, ОСОБА_4 з метою реалізації кримінально-протиправного умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , взяв зі столу у праву руку кухонний ніж та наніс один удар в область лівої руки потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення лівого плеча, верхньої третини, з пошкодженням плечової артерії.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю, та пояснив про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, як зазначено в обвинувальному акті, визнавши та не оспорюючи викладені в обвинувальному акті обставини стосовно часу, місця, способу вчинення та мотиву скоєного ним кримінального правопорушення, в скоєному щиро кається.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Підсудний ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Крім того, будучи допитаним як підсудний, ОСОБА_4 показав суду, що з потерпілим ОСОБА_6 він знайомий, товаришує, понад пів року разом працювали по встановленню веж 4 G мобільних операторів України. Так, у лютому місяці 2022 року він та потерпілий приїхали на територію Іванківської громади Вишгородського району, для виконання робіт по встановленню та монтуванню веж мобільних операторів. Він працював за договором по найму. 19.02.2022 року, він та потерпілий разом випивали в номері готелю. Добряче випивши, між ним та потерпілим виник конфлікт, під час якого потерпілий накинувся на нього з кулаками. Так, як потерпілий був більший за нього по статурі, він схопив ножа, який лежав на столі та наніс один удар. Чого почався конфлікт він не знає, адже обоє були добряче на підпитку. Після нанесення удару ножом, у потерпілого пішла кров. Він злякався та побіг до адміністратора, щоб викликати швидку, після чого повернувся до кімнати, та рукою затискав рану потерпілому, щоб зупинити кровотечу. По приїзду швидкої, допомагав лікарям винести потерпілого на ношах до карети швидкої медичної допомоги.

Потерпілий ОСОБА_6 , був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, однак у визначений час до суду не з`явився. В телефонній розмові, напередодні судового засіданні, повідомив, що він проживає в м. Харків. У зв`язку з війною, весь час проводить у бомбосховищах, не має можливості приїхати та зв`язатися з адвокатом.
Судом було винесено на обговорення питання про проведення судового засідання за відсутності потерпілого. За результатами обговорення, судом було прийнято рішення, про проведення судового засідання без участі потерпілого.

За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто спричиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння доведена у повному обсязі, та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, за що він повинен понести покарання.

Відповідно до ст. 1 Кримінального Кодексу України, кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За ст. 53 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання підсудному у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та/або обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, працював не офіційно, має офіційно зареєстроване місце проживання, за реєстрацією місця проживання скарг на нього не надходило, загалом характеризується позитивно, зі слів підсудного має сестру, перебуває у цивільному шлюбі від якого має на у триманні 2-х неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу підсудного, пом`якшуючу покарання обставину, обставину, що обтяжує покарання і вважає, що підсудному ОСОБА_4 , слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи обставини справи, відомості про особу підсудного, зазначені вище, суд відповідно до вимог ст. 75, 76 КК України, вважає можливим звільнити підсудного від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення підсудного ОСОБА_4 , та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений (підсудний) тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України

Цивільний позов відсутній.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу скасувати відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Речові докази: поліетиленовий пакет зеленого кольору з вмістом 3-х пустих скляних стаканів із залишками рідини на внутрішній поверхні стінок та 1-м пластиковим стаканом із залишками рідини на внутрішній поверхні стінок; поліетиленовий пакет чорного кольору з вмістом пустої скляної пляшки від алкогольного напою Хортиця, об`ємом 0,7 літра; паперовий пакет з вмістом пляшки від алкогольного напою Мороша, об`ємом 0,5 літра; паперовий пакет з вмістом 1 сигарети, які отримані на зберігання відповідно до квитанції № 1 знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 КПК України, копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя