Провадження 1-кп/193/76/22
В И Р О К
іменем України

03 серпня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області кримінальне провадження за № 0000170 від 05.12.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 89, ч. 2 ст. 90 КК України вважається таким, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
05.12.2021, близько 07:30 год., ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий умисел, спрямований на викрадення чужого майна, переліз через паркан на огороджену територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , де пересвідчившись у відсутності господаря та інших сторонніх осіб, шляхом віджиму віконної рами, таємно проник до приміщення житлового будинку та став розшукувати грошові кошти потерпілого відчиняючи при цьому шафи у кімнатах. Але від обставин, які не залежали від його волі ОСОБА_3 не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки потерпілий ОСОБА_5 повернувся додому, через що ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, покинувши приміщення будинку через вікно.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні вищевказаного злочину визнав повністю і пояснив, що 05.12.2021, уранці, він прокинувся та побачив як ОСОБА_5 на своєму автомобілі під`їхав до його сусідки та повіз її на місцевий ринок, у зв`язку з чим у нього виник умисел на викрадення грошей з житлового будинку ОСОБА_5 за час його тимчасової відсутності. Реалізуючи вказаний умисел він зайшов через город та переліз через сітку «рабицю» на територію домоволодіння ОСОБА_5 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , де переконавшись у відсутності господаря та інших сторонніх осіб, шляхом віджиму віконної рами металевою "шинкою", яку прихопив з собою, таємно проник у середину будинку, де став у двох кімнатах відчиняти всі шафи та тумбочки, розшукуючи гроші, але побачив через вікно, що приїхав господар будинку ОСОБА_5 і, щоб не бути викритий ним, виліз через те саме вікно з будинку та покинув територію домоволодіння. Пояснив, що у будинку він провів біля однієї години, але ні грошей, ні будь-якого іншого цінного майна він не встиг викрасти. Вважає, що ОСОБА_5 встиг його побачити, оскільки цього ж дня біля 10 год. ранку до нього вже прибула поліція. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати.
Докази напідтвердження встановленихсудом обставин.
Потерпілий ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився, проте направив до суду письмов узаяву про можливість розгляду кримінального провадження за його відсутності. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він не має, міру покарання до обвинуваченого залишив на розсуд суду.
Зважаючи на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Встановлені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , умисно, таємно, з корисливих мотивів проник до приміщення житлового будинку ОСОБА_5 та переслідуючи умисел саме на викрадення грошових коштів не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, за обставин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений господарем будинку якраз під час нишпоренням ним по шафах у пошуках грошових коштів, у зв`язку з чим його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання
Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно вимог ст. 12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, постійної роботи не має (неофіційно та нестабільно працює будівельником за наймом у селі в якому проживає), не навчається, не одружений, на утриманні дітей не має, проживає разом з матір`ю, за місцем проживання якої характеризується посередньо, притягувався раніше до кримінальної відповідальності, при цьому також приймає до уваги наявність пом`якшуючої обставини та відсутність жодних обтяжуючих обставин покарання, та дані досудової доповіді Криворізького районного сектору № 1 філії ДУ "Центр пробації" від 04.04.2022, згідно з якими визначено високий ризик вчинення даним обвинуваченим повторного кримінального правопорушення і середній ризик його небезпеки для суспільства чи окремих осіб, а тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.
Між тим, суд враховує відсутність тяжких наслідків від скоєного обвинуваченим злочину, усвідомлення останнім скоєного, відсутність претензій потерпілого до ОСОБА_3 , а також беручи до уваги позицію прокурора та висновки досудової доповіді органу пробації, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання і, на підставі положень ст.75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2 ч. 3 та п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Варто зазначити, що згідно вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.11.2015 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 3400 грн. Відповідно до ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2017 несплачений засудженим штраф замінено на 200 годин громадських робіт. Станом на день розгляду цієї справи у суді залишились не відпрацьованими 148 годин громадських робіт.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч.2 ст.90 КК України до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.
На момент вчинення нового кримінального правопорушення обвинувачений громадські роботи не відпрацював, і у справі відсутні дані про те, що він ухилявся від відбування покарання, які б давали підстави вважати, що перебіг давності виконання вирок зупинявся.
Так, як вбачається з відомостей Криворізького районного сектору № 1 філія ДУ «Центр пробації» за ознаками ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді громадських робіт, орган пробації неодноразово 24.07.2017, 02.10.2017, 31.01.2018 звертався до Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомлення про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності згідно за ч. 2 ст. 389 КК України. За результатами таких повідомлень 26.07.2017 вносилися відомості до ЄРДР за за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, 03.10.2017 та 31.01.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389-1 КК України, але всі вказані кримінальні провадження згідно постанов слідчого від 31.07.2017, 13.10.2017 та відповідно 04.04.2018 були закриті з підстав, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Після останнього звернення місцевого органу з питань пробації 26.12.2018 Софіївське ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області взгалі не внесла відомості до ЄРДР дійшовши висновку, як і поперередніх разів, про відсуність у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Відтак, на день розгляду справи досудове розслідування кримінального провадження за ознаками ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді громадських робіт не проводиться у зв`язку з закриттям відповідних кримінальних проваджень, тоді як редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься з ч. 2 ст. 389 КК України, яка передбачає відповідальність саме за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про яке йдеться у ч.3 ст.80 КК України, що у своєму конкретному прояві відповідає складу кримінального правопорушення, який повинен бути встановлений винятково за відповідним обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
У зв`язку з тим, що з дня набрання чинності ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2017, якою засудженому ОСОБА_3 замінено покарання у виді штрафу згідно вироку суду на громадські роботи, до вчинення кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_3 визнаний винуватим цим вироком, минуло майже чотири роки, строк давності виконання попереднього вироку закінчився, відтак, судимість погашена.
Тому з огляду на те, що строк давності виконання вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.11.2015 та ухвали цього суду від 26.01.2017 про заміну покарання закінчився, підстави для призначення ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України та самостійного виконання покарання у виді громадських робіт згідно з ст.72 КК України відсутні.
Мотиви ухвалення інших рішень.
Запобіжний захід до обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у провадженні понесені на проведення дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/104-21/39094-Д від 14.12.2021 у розмірі 1372,96 грн., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 4, 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 369-371,373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 4 (чотири) місяці.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік і 4 (чотири) місяці.
Відповідно до п. 2 ч. 3, п.1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати понесені за проведення дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/104-21/39094-Д від 14.12.2021 у розмірі 1372 грн. 96 коп.
Речові докази:
- металеву "шинку", яку передано до камери схову речових доказів ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити;
- диск DVD+R 4,7 GB 120 min 16 № PSP308VF241912222, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000170, - залишити зберігатися протягом усього часу у матеріалах згаданого провадження.
Матеріали кримінального провадження за № 0000170 від 05.12.2021 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у судовій справі №193/1555/21 (провадження №1-кп/193/76/22).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1