КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому строком до 16.09.2022 включно залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням надання йому невідкладної медичної допомоги.
Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_8 виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначено строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000576 до 16.09.2022 включно.

_____________________________________________________________________________________
Справа №757/17813/22-к Слідчий суддя ОСОБА_10
Апеляційне провадження № 11-сс/824/3024/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилався на необгрунтованіть та неконкретність повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні злочинів, передбачених ст. 115 та ч. 5 ст. 426-1 КК України, та зазначав, що в повідомленні про підозру не вказано жодних дій, які би вчиняв підозрюваний, та які передбачені даними нормами КК України. Зокрема, у підозрюваного відсутні будь-які мотиви вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України та бажання настання наслідків, передбачених цією статтею, та в діях підозрюваного відсутня кваліфікуюча ознака ст. 426-1 КК України, - «Перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень».
На переконання апелянта, підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 115 та ч. 5 ст. 426-1 КК України, побудована на сфальсифікованих слідством доказах, які спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Захисник зазначав, що в матеріалах клопотання міститься відеозапис з камер відео спостереження ТРЦ «APT MOЛЛ», з якого убачається, що автомобіль почав рух прямо на підозрюваного, який ледь встигнув відскочити з траєкторії руху автомобіля та вистрілив виключно по колесах автомобіля з метою його зупинити. Вказані обставини підтверджуються і показаннями свідків.
На думку захисника, враховуючи, що автомобіль почав рух прямо на військовослужбовців в темний час доби біля об`єкту критичної інфраструктури, відмовляючись зупинитися, то військовослужбовець сприйняв це як раптовий напад із застосуванням автомобіля і мав право застосувати зброю для його зупинки, а тому в його діях відсутній умисел на вбивство.
Апелянт зазначав про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження слідчим, посилаючись на те, що показання допитаних у справі свідків є неправдивими, а в протоколі огляду відеозапису слідчий вказав події, які відсутні на такому відеозаписі, зокрема те, що автомобіль нібито почав рух повільно, після чого розпочався обстріл транспортного засобу, у той час як в дійсності водій автомобіля розпочав різкий рух на ОСОБА_11 , який до нього підійшов.
Посилаючись в апеляційній скарзі на відсутність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апелянт зазначав, що підозрюваний є діючим військовослужбовцем військової частини, яка постійно дислокується в АДРЕСА_2 та здійснює бойові виїзди на схід та південь України. Жодна спроба залишити військову частину без відповідного дозволу є кримінальним діянням в період військового стану і покинути територію військової частини самовільно складніше, ніж покинути місце тимчасового тримання під вартою.
З урахуванням наведеного, на переконання захисника, підозрюваний, перебуваючи на службі під час військового стану у випадку застосування щодо нього особистого зобов`язання, має менше можливостей вийти за межі частини та переховуватись таким чином або здійснити вплив на свідків чи потерпілих, ніж вчинити ті самі дії під домашнім арештом. Крім того, свідки та потерпілі проживають в Чернігівській області.
Також, на переконання апелянта, вказаний у клопотанні ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення є надуманим, враховуючи, що ОСОБА_8 раніше не судимий, інших кримінальних проваджень щодо нього не розпочато, характеризується позитивно.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000576 від 16.03.2022, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
Як зазначено у клопотанні слідчого, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 р. № 4 ОСОБА_11 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (з координацією через визначених військовослужбовців) до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та присвоєно первинне військове звання «РЕКРУТ» як особі, що вперше вступила на військову службу.
Відповідно до відомостей отриманої зброї військової частини НОМЕР_1 громадянами України ОСОБА_11 (паспорт НОМЕР_2 ) отримав вогнепальну зброю АК-74 (автомат Калашникова) № НОМЕР_3 та ОСОБА_8 (паспорт НОМЕР_4 ) отримав АК-74 № НОМЕР_5 , які були закріплені за ними, перебували у їх користуванні та віддані з 25.02.2022 р. по 04.05.2022 р.
Як встановлено органом досудового розслідування, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 рекрут ОСОБА_8 , виконуючи обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування, всупереч вимог законодавства України, вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) за наступних обставин.
Так, 15.03.2022 р. у період з 18:26 год. по 18:40 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 рекрут ОСОБА_12 спільно з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 рекрутом ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцями військової служби за призовом під час мобілізації, виконуючи службові обов`язки за дорученням повноважного командування, здійснювали патрулювання навколо торгово-розважального центру «Арт Молл» (далі «ТРЦ «Арт Молл») за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 37, з метою виявлення підозрілих осіб на ввіреній ділянці місцевості.
Того ж дня о 18:26 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_8 пройшли повз контрольно-пропускний пункт із шлагбаумом та пішли у напрямку заднього двору ТРЦ «Арт Молл», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 37. Пройшовши по задньому двору вказаного торгового центру, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вийшли на майданчик паркування автомобілів для відвідувачів ТРЦ «Арт Молл» та пішли у напрямку центрального входу торгового центру. О 18:32 год. 15.03.2022 р. ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_8 підійшли до охоронців, які стояли біля центрального входу до ТРЦ «Арт Молл», після чого ОСОБА_12 почав розмовляти із начальником охорони ТРЦ «Арт Молл» ОСОБА_13 , а ОСОБА_8 стояв на відстані близько 5 метрів від них та спостерігав за навколишньою обстановкою. Після чого ОСОБА_11 , закінчивши розмову із ОСОБА_13 , о 18:35 год. 15.03.2022 р. разом із ОСОБА_8 пішли у напрямку зупинки громадського транспорту ТРЦ «Арт Молл» (розташована біля проїзної частини дороги з`їзд із вул. Столичного шосе на вул. Велика Окружна дорога м. Київ у напрямку Одеської площі або мікрорайону «Теремки»).
У крайній правій смузі на відстані близько 5 метрів перед зупинкою громадського транспорту поблизу ТРЦ «Арт Молл» (м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 37) о 18 год. 35 хв. 22 с. 15.03.2022 р. із включеним сигналом аварійної зупинки зупинився автомобіль марки «JAGUAR F-PACE», д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_14 , який у зв`язку з активними бойовими діями збройних сил російської федерації на території Чернігівської області з метою забезпечення безпеки та евакуації своїх близьких та знайомих виїхав із міста Чернігова у безпечне місце, а саме: їхав до знайомих, які проживають у Вінницькій області.
У вказаному автомобілі на передньому пасажирському сидіння перебувала мати ОСОБА_14 ОСОБА_15 , на задньому сидінні зліва на право за рухом автомобіля сиділи: ОСОБА_16 , (брат ОСОБА_14 ), ОСОБА_17 (подруга та колега по роботі ОСОБА_14 ), ОСОБА_18 (колега по роботі ОСОБА_14 ), ОСОБА_19 (знайомий ОСОБА_18 ).
У цей же час військовослужбовці ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , здійснюючи патрулювання навколо ТРЦ «Арт Молл», виконуючи службові обов`язки за дорученням повноважного командування з метою виявлення підозрілих осіб, проходячи повз приміщення ТРЦ «Арт Молл», побачили, що вказаний автомобіль зупинився із увімкненим сигналом аварійної зупинки, вони відразу пішли у напрямку автомобіля. О 18 год. 35 хв. 58 с. 15.03.2022 р. ОСОБА_11 , обійшовши зупинку громадського транспорту по тротуару зі сторони проїзної частини, а ОСОБА_8 обійшов її з протилежної сторони та разом почали наближатись до автомобіля «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 , який стояв із включеним сигналом аварійної зупинки.
Автомобіль «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_14 о 18 год. 35 хв. 59 с. 15.03.2022 р. почав рух у напрямку вул. Велика Окружна дорога м. Київ. Після чого, у період з 18 год. 36 хв. 00 с. по 18 год. 36 хв. 05 с. 15.03.2022 р. у тому ж місці рекрут військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 із ввіреної йому вогнепальної зброї АК-74 № НОМЕР_3 спільно із рекрутом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 із ввіреної йому вогнепальної зброї АК-74 № НОМЕР_5 без попередньої змови між собою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, тобто, діючи умисно, у порушення вимог ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», п. 15, п. 20 Порядку №1455 самовільно прийняли рішення про вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках та з дотриманням особливого порядку за відсутності цих умов, а саме: здійснили постріли із ввіреної їм зброї по колесам правої та задній частині автомобіля «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 , який проїхав повз них, набираючи швидкість та поїхав у напрямку вул. Велика Окружна дорога м. Київ.
Після цього о 18 год. 36 хв. 07 с. 15.03.2022 р. ОСОБА_11 із ОСОБА_8 пройшли повз зупинку громадського транспорту і пішли у напрямку руху вказаного автомобіля, тобто у напрямку Великої Окружної дороги м. Київ.
Своїми умисними діями, які явно виходили за межі наданих повноважень, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 та військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 без попередньої змови між собою внаслідок пострілів із ввіреної їм вищевказаної автоматичної зброї спричинили механічні пошкодження автомобіля «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 та заподіяно вогнепальне поранення голови ОСОБА_17 , яка знаходилася в салоні автомобіля «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 .
Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 у період часу з 18 год. 36 хв. 00 с. по 18 год. 36 хв. 05 с. 15.03.2022 р., перебуваючи біля зупинки громадського транспорту (розташована біля проїзної частини дороги з`їзд із Столичного шосе на Велику Окружну дорогу м. Київ у напрямку Одеської площі або мікрорайону «Теремки») поблизу ТРЦ «Арт Молл» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 37, діючи у порушення вимог ст.ст. 3, 27-29, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 11, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді настання смерті людей, які знаходились в автомобілі «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 , та, бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим умислом на протиправне заподіяння смерті людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб так, як у автомобілі «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 знаходилось 6 осіб, в попутному напрямку також рухались інші автомобілі, з мотиву знешкодження підозрілих осіб, застосовуючи приведену у бойове положення вогнепальну зброю АК-74 № НОМЕР_3 споряджена не менше ніж трьома бойовими набоями, здійснив не менше трьох прицільних пострілів по автомобілю «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 , виконавши тим самим усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме те, що автомобіль «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_14 , не зупиняючись, залишив місце події.
У цей же час та місці військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 спільно із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 також здійснив із ввіреної йому вогнепальної зброї АК-74 № НОМЕР_5 не менше п`яти прицільних пострілів по автомобілю «JAGUAR F-PACE» д.н.з. НОМЕР_6 , одним із яких влучив в голову пасажирці вказаного автомобіля ОСОБА_17 , спричинивши їй вогнепальне кульове поранення голови.
Після указаної події ОСОБА_17 каретою швидкої медичної допомоги доставлено до Клінічної лікарні «Феофанія», де о 20 год. 00 хв. 15.03.2022 р. констатовано її біологічну смерть.
Згідно долучених до клопотання матеріалів, 19.07.2022 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто в умисному вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав та повноважень, вчиненому групою осіб, без попередньої змови між собою, із застосуванням зброї, які спричинили тяжкі наслідки та вчинене в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 426-1 КК України, та в умисному вбивстві, тобто протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
20.07.2022 слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому строком до 16.09.2022 включно залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням надання йому невідкладної медичної допомоги, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , ступінь суспільної небезпеки та їх наслідки, суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, та не убачає підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки, на переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде недостатнім стримуючим засобом, та не здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
З наведених підстав, доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про те, що повідомлення підозра є неконкретною, без зазначення кваліфікуючої ознаки ст. 426-1 КК України, посилання на відсутність мотиву та умислу у діях ОСОБА_8 , а також доводи про неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема протоколів допиту свідків та протоколу огляду відеозапису, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначених кримінального правопорушень, та конкретні обставини кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем та перебуває на службі, раніше не судимий, характеризується позитивно, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_8 , у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3