Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 серпня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000842 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вищою освітою, неодруженого, не працюючого, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 18 червня 2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 грн., вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2020 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням від призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст. 121 КК України (матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 виділені в окреме провадження відповідно до ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2022 року у зв`язку із призовом на військову службу за мобілізацією) за апеляційними скаргами прокурора Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 (з відповідними доповненнями до апеляційної скарги) на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 03 травня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 03 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Строк покарання за даним вироком ухвалено рахувати з моменту обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто, з 22 листопада 2020 року, врахувавши два дні затримання з 20 листопада 2020 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 26 459 грн. 39 коп. документально підтверджених витрат на залучення експерта.
За вироком суду ОСОБА_6 приблизно в другій декаді жовтня 2020 року (точно часу досудовим розслідування не встановлено) спільно з ОСОБА_7 (стосовно якого ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2022 року матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження в зв`язку із призовом на військову службу за мобілізацією), та третьою невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою (матеріали відносно якої під час досудового розслідування виділені в окреме кримінальне провадження), перебуваючи в місті Сарни Рівненської області, з корисливих мотивів, спрямованих на відкрите заволодіння чужим майном, здійснили попередню домовленість щодо здійснення нападу на домоволодіння подружжя осіб похилого віку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою заволодіння належним їм майном.
В подальшому, реалізуючи попередню домовленість, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , а також іншою невстановленою особою, умисно 19 листопада 2020 року, приблизно о 20 год. 00 хв. прибули до господарства ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, з метою виконання свого злочинного умислу, через ворота, увійшли на територію домоволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Після чого, в той момент коли ОСОБА_10 перебувала на території подвір`я, застосувавши до неї насильство, яке є небезпечне для життя і здоров`я та виразилося у здавлені органів шиї руками, вчинили напад на потерпілу, зв`язавши за допомогою поліпропіленових стяжок, рук та ніг останньої, встромивши до ротової порожнини тканину у вигляді «кляпу», тим самим позбавивши її можливості вільно пересуватися, відвели до господарського приміщення, де перев`язали очі та шию рушником, накрили покривалами та вийшли з вказаного приміщення, спричинивши таким чином тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та третя невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа (матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження), шляхом відкриття вхідних дверей, проникли в приміщення житлового будинку та умисно вчинили напад на ОСОБА_9 , який на той час перебував у одній з кімнат будинку, наносячи йому удари руками в область голови та тулуба, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого, застосувавши фізичну силу до потерпілого ОСОБА_9 , зв`язали йому руки та ноги поліпропіленовими стяжками, встромивши до ротової порожнини тканину у вигляді «кляпу», тим самим позбавивши його можливості вільно пересуватися в приміщенні житлового будинку, відшукали належні потерпілим грошові кошти в сумі 38 000 грн. та 2 200 доларів США, в еквіваленті на гривні за офіційним курсом НБУ, станом на 19 листопада 2020 року - 28, 13 гривні за один долар США, в загальній сумі 61 886 грн., пару чоловічих шкарпеток, пляшку шампанського «Советское», ємкістю 0, 75 л., вартістю 84 грн., пару чоловічих шкарпеток, чорного кольору на кашемірі та домашнє вино, ємкістю 0, 25 л., яке знаходилося в пляшці з-під горілки «Малинівка Святкова», якими умисно заволоділи, привласнили та розпорядилися на власний розсуд, тим самим спричинили матеріальну шкоду потерпілим на загальну суму 89 970 грн.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , покликається на незаконність вироку суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Вказує, що суд, приймаючи рішення щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, посилаючись на прізвище ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_6 спільно вчинив кримінальне правопорушення, фактично наперед визнав ОСОБА_7 винним у цьому злочині, який не був учасником даного кримінального провадження та стосовно нього судовий розгляд не проводився, а матеріали виділено в окреме провадження відповідно до ухвали суду від 07.04.2022 року. Вину ОСОБА_7 не встановлено обвинувальним вироком суду.
Вважає, що викладені фактичні обставини кримінального правопорушення у оскаржуваному вироку беззаперечно зачіпають права та законні інтереси ОСОБА_7 і одночасно порушують закладені в Конституції України та КПК загальні засади кримінального провадження: презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини і права на захист.
Просить вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 03 травня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України змінити. Виключити з вступної та мотивувальної частини вироку прізвище ОСОБА_7 , вказавши, що відповідний злочин ОСОБА_6 вчинено спільно з особою, матеріали стосовно яекої виділено в окреме провадження. В решті вирок суду залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі з відповідними доповненнями покликається на суворість призначеного покарання.
Вказує на наявність обставин, які пом`якшують його покарання: визнання вини в повному обсязі, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Зазначає, що зрозумівши, що потерпілі є пенсіонерами, намагався не застосовувати фізичну силу і забороняв іншим учасникам кримінального провадження це робити, сам добровільно видав кошти потерпілим, якими незаконно заволодів.
Звертає увагу, що попередні судимості погашені, має позитивні характеристики за місцем проживання, працював, сплачував податки, мама має інвалідність 1 групи, він є її опікуном.
Зазначає, що має військову спеціальність і підготовку та велике бажання захищати Батьківщину в лавах Збройних Сил України,
Просить застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України, пом`якшити покарання, звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і обвинуваченого підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Згідно ст.404КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 374 КПК України вирок є видом судового рішення, яке складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин, кожна із яких містить певне коло питань, але це частина єдиного процесуального рішення, в якому кожна попередня частина цього рішення обумовлює наступну.

Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна відповідати вимогам, передбаченим п.2 ч.3 ст. 374 КПК України, зокрема, у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 17 КПК України. Згідно з цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату. Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості.

У оскарженому вироку суду про обвинувачення ОСОБА_6 в інкримінованому злочині судом зазначаються конкретні дані про особу ОСОБА_7 , описуються встановлені фактичні обставини кримінального провадження з детальним описом поряд з діями обвинуваченого ОСОБА_6 дій ОСОБА_7 , як учасника групи за попередньою змовою.

Тобто, у вироку наявна пряма вказівка на ОСОБА_7 , що є достатнім для однозначної ідентифікації особи.

Таким чином, вирок містить категоричні твердження про злочинну діяльність ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 у розбої, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Цим самим суд по суті визнав ОСОБА_7 винуватими у вчиненні злочину, без забезпечення доведеності його вини шляхом безпосереднього дослідження доказів.

Між тим, обвинувачення ОСОБА_7 не було предметом судового розгляду в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_6 і факт його можливої злочинної діяльності не встановлено обвинувальним вироком суду, який би набрав законної сили.

Таким чином, обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 безпосередньо порушує права, свободи й інтереси ОСОБА_7 .

Така преюдиція щодо винуватості ОСОБА_7 у злочині грубо порушує передбачені ст.7 КПК України загальні засади кримінального провадження, зокрема, засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, верховенства права й законності, а також входить у колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів.

Натомість, міжнародні стандарти у галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок ухвалений з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В свою чергу, переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції у даному випадку позбавлений можливості виправити допущені судом недоліки.

Викладене є істотним порушенням вимог кримінальногопроцесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок, враховуючи положення ст.ст. 409, 412, 415 КПК України підлягає безумовному скасуванню з призначенням у відповідності до вимог п.6 ч.1 ст.407 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості, на його думку, призначеного судом покарання.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, необхідно врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасоване судове рішення та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Скасовуючи вирок суду та направляючи матеріали кримінального провадження на новий розгляд, колегія суддів, вважає за необхідне продовжити на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на те що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які були встановлені судом при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшились, і надалі виправдовують його тримання під вартою, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора і обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 03 травня 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 187 КК України скасувати і призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

ОСОБА_6 залишити під вартою до вирішення судом першої інстанції питання щодо обрання стосовно нього запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 07 жовтня 2022 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3