Справа № 161/3263/22 Провадження № 11-сс/802/86/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.03.2022 задоволене клопотання старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 03 травня 2022 року включно, строк тримання під вартою визначено рахувати з 15 год. 50 хв. 05 березня 2022 року, тобто з моменту фактичного затримання, із визначенням застави у сумі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 984 800 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот) гривень, із покладенням відповідно до ч.5 ст.194 КПК України обов`язків: з`являтися на виклики до слідчого чи інших слідчих, прокурора, а також суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.110, ч.1 ст.263 КК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності. Вказує на те, що стороною обвинувачення не доведені, а лише формально наведені ризики, передбачені ст.177 КПК України. Стверджує, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки: постійне місце проживання на території Рівненської області, за яким характеризується позитивно, та на утриманні вагітну дружину і малолітню дитину. Крім того, зазначає, що призначений підозрюваному розмір застави місцевим судом не аргументований. З огляду на наведене, просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із (або без) застосування електронних засобів контролю.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили скасувати рішення слідчого судді і застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурора, який апеляцію заперечив і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового та сімейного стану підозрюваного, міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ УСБУ у Волинській області проводиться досудове розслідування у обєднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 11 листопада 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.3 ст.332-2, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ч.2 ст.110, ч.1 ст.111, ч.1 ст.263, ч.5 ст.27, ч.1 ст.110 КК України (а.п.7-11).

05 березня 2022 року ОСОБА_7 затриманий, відповідно до ст.208 КПК України, а 06 березня 2022 року повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.110, ч.1 ст.263 КК України (а.п.27-29, 32-36).

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Апеляційний суд бере до уваги те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання на території Рівненської області, за яким характеризується позитивно, на його утриманні перебувають вагітна дружина та малолітня дитина.
Однак, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких належить до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 (трьох) до 7 (семи) років.

На думку апеляційного суду, під час розгляду клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу стороною обвинувачення доведено, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме: можливостям підозрюваного в умовах воєнного стану на території України продовжувати свою протиправну діяльність, внаслідок чого може бути заподіяна шкода життю та здоров`ю людей, руйнування оборонних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури України. ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, в тому числі, на військовослужбовців, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про те, що ОСОБА_7 в умовах воєнного стану можепродовжувати свою протиправну діяльність, що може призвести до заподіяння шкоди життю та здоров`ю людей і руйнування оборонних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури як Волинської області, так і України в цілому.

Тому доводи захисника про недоведеність стороною обвинувачення передбачених ст.177 КПК України ризиків, апеляційний суд вважає голослівними та такими, що спростовуються матеріалами провадження.
Посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання у Рівненській області, за яким він характеризується позитивно, та на утриманні вагітної дружини і малолітньої дитини, хоча і мають місце, однак не можуть слугувати виключною підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, так як не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків.
Тому, з урахуванням даних про особу підозрюваного, обставин вчинених кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Що ж стосується тверджень, викладених в апеляційній скарзі захисника, про завідомо непомірний розмір застави, визначений для ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, вони є необґрунтованими.
Вимогами ч.3 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких належить до категорії тяжких.

Частина четверта ст.182 КПК України регламентує, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на вищевикладене, враховуючи майновий та сімейний стан ОСОБА_7 , а саме: наявність у нього постійного місця проживання та вагітної дружини і малолітньої дитини на утриманні, а також високий ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.263 КК України, у воєнний час, слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням застави у сумі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 984 800 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот) гривень, вийшовши за межі передбаченого кримінальним процесуальним законом розміру.

Такий запобіжний захід та визначений слідчим суддею розмір застави, на думку апеляційного суду, зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді