Справа № 751/1740/22
Провадження № 1-кп/750/333/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 27.04.2022 щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, сапера військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, має на утриманні матір пенсіонерку, 1951 р. народження, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 21.03.2022 близько 14 годин 00 хвилин, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п.4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що було визначено на південній околиці АДРЕСА_2 .

25.05.2022 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до тимчасового пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_3 , та приступив до обов`язків військової служби.
Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 стрілець 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдат ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення місця служби на південній околиці АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби з 14:00 год. 21.03.2022 по 24.05.2022 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував в м. Чернігові, де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.5 ст.407 КК України визнав повністю та у повному обсязі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, погодившись з часом, місцем, способом, мотивом, метою, наслідками та всіма іншими обставинами щодо вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення, котрі були встановлені та вказані правильно, і всі ці обставини він визнає повністю. У скоєному щиро розкаявся, жалкував з приводу ним вчиненого, пояснив, що дійсно самовільно залишив місце служби, оскільки боявся за своє життя, потім все зрозумів і повернувся до військової частини, де на даний час проходить службу. Жалкував з приводу вчиненого, вказав, що хоче продовжити службу, захищати народ України, запевнив про недопущення правопорушень у подальшому, просив суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, свідчення обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, а також те, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація дій обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ніким не оспорюються, суд знаходить, що обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі.

Суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфікованими за ч.5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу винного його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність на утриманні непрацездатної матері, наявність постійного місця проживання, характеристики з місць проходження військової служби, враховується відсутність у нього попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, за відсутності обставин, які б обтяжували покарання, у зв`язку з чим доходить висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, разом з тим, приймаючи до уваги всі вищевикладені обставини, вважає, що ще не втрачена можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тобто його припустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1