КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 21 лютого 2022 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , кожного окремо, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красноярськ Російської Федерації, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою, до 02 січня 2022 року, з одночасним визначенням застави у розмірі 3 000 000 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Також слідчим суддею враховано те, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, тривають судові експертизи.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу. При цьому, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 просять застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, захисник ОСОБА_6 відмовити у продовженні запобіжного заходу, а прокурор продовжити підозрюваному строк тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі не менше ніж 15 000 000 грн.

Автори апеляційних скарг вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Захисник ОСОБА_7 зазначає про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання заявлених ризиків, визначення непомірного для підозрюваного розміру застави.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 також зазначає про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні згаданого кримінального правопорушення. Зокрема, звертає увагу на те, що рішення про будівництво катеру «Кентавр» було прийнято у порядку, визначеному законодавством України. Відповідно до своїх службових обов`язків ОСОБА_12 підписав на виконання рішень Уряду та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України контракт на будівництво вказаного вище катеру. При цьому, останній не мав відношення до будівництва та зміни характеристик катеру,зокрема зміни шифру з 58181 на 58503 та замовлення третього катеру, так як звільнивсяз посади директора департаменту 10 липня 2017 року. Зміни у державний контракт щодо зміни шифр з 58181 на НОМЕР_1 були внесені після звільнення підозрюваного з посади директора Департаменту і з Міністерства оборони України, і усі претензії до якості будівництва катеру виникли через декілька років також після звільнення ОСОБА_13 з посади.

Щодо інкримінованого ОСОБА_8 пособництва заступнику Міністра оборони України генерал-лейтенанту ОСОБА_14 в забезпеченні закупівлі для потреб ЗС України автомобілів санітарних «Богдан 2251», експлуатація яких за прямим функціональним призначенням в Збройних Силах України в якості базових санітарних автомобілів не можлива, то захисник наголошує, що на цей час, усі закуплені за контрактом, укладеним ОСОБА_15 , санітарні автомобілі «Богдан-2251» перебувають в експлуатації в ЗС України і виконують бойові завдання, що підтверджується відповідними документами. При цьому, замовлення санітарних машин було здійснене відповідно до потреби, визначеної Генеральним штабом ЗС України, державного оборонного замовлення, затвердженого Кабінетом Міністрів України та наказу Мінекономіки щодо визначення виконавця державного оборонного замовлення із виготовлення та постачання санітарних автомобілів «Богдан-2251». Згідно з законодавством, прийом санітарних автомобілів Богдан 2251 за якістю здійснювало військове представництво, відповідно на ОСОБА_13 не було покладено завдання щодо прийому санітарних автомобілів «Богдан 2251» від виробника. Крім того, за включення згаданих автомобілів до штатів та табелів відповідає Генеральний штаб ЗС України, який є самостійною структурою діяльність якої ОСОБА_12 контролювати не мав права і не міг. При цьому, зауважує, що орган досудового розслідування не надав докази того, що зазначені автомобілі не були включені до штатів та табелів.
З приводу кваліфікації дій підозрюваного, то захисник зазначає, що як у повідомленні про підозру так і в клопотанні про продовження строку тримання під вартою не зазначено, які дії явно виходять за межі наданих військовій особі прав та повноважень, пособництво якій щодо їх вчинення здійснив ОСОБА_8 .

Сторона захисту, також, просить врахувати, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, працевлаштований, одружений, має на утриманні дружину, дітей та батьків похилого віку. Крім того, майновий стан підозрюваного, стан його здоров`я, має ряд тяжких захворювань, репутацію підозрюваного, який є Генерал-майором Збройних сил України, учасником бойових дій, неодноразово нагороджений державними нагородами, характеризуються виключно позитивно.

Прокурор не погоджується з розміром визначеної підозрюваному застави. В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що поза увагою слідчого судді лишився той факт, що 02 липня 2021 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 в домоволодінні АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено ряд речей, у тому числі металеву валізу сірого кольору з грошовими коштами в сумі 255 600.00 дол США та 52 900.00 євро, зелений та білий пакет з надписом «ОККО», в якому містились грошові кошти в сумі 108 800.00 дол. США, пакети з надписами «Фора» та «Розетка» в якому містились грошові кошти в сумі 1 300 000.00 грн., пакет з надписом «АТБ» в якому містились грошові кошти в сумі 600 000.00 грн., зелений пакет з надписом «Новус» в якому містились грошові кошти в сумі 1 000 000.00 грн. Тобто майновий стан підозрюваного є таким, що дозволяє внести розмір застави, про визначення якого містилося прохання у клопотанні слідчого, а саме у розмірі 15 000 000 грн.

Крім того, зауважує, що ОСОБА_12 спільно з іншими підозрюваними, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, наслідками яких було завдання державі збитків на суму 476 320 442.81 грн., а тому визначений на рівні 3 000 000.00 грн. розмір застави не є пропорційним завданим збиткам та свідчить про виключність випадку, з настанням якого пов`язується той факт, що встановлений ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави не здатний забезпечити виконання підозрюваною особою покладених на неї обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, просили їх задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, захисник ОСОБА_7 окрім іншого просив зменшити розмір застави, виступ прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників і прокурора не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 08 травня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000016, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1, ст. 426-1, ч. 2 ст. 192 КК України,

02 липня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у пособництві перевищення військовою службовою особою влади та службових повноважень - пособництві в умисному вчиненні дій, які явно виходять за межі наданих військовій службовій особі прав та повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 вересня 2021 року, з одночасним визначенням застави у розмірі 476 319 833 грн.

23 вересня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 продовжено до шести місяців, тобто до 02 січня 2022 року.

25 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 23 листопада 2021 року, залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначено ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року.

19 листопада 2021 року слідчий першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою на 60 днів, з одночасним визначенням застави у розмірі 15 000 000 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року клопотання слідчого задоволено, продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 3 000 000 грн.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Всупереч доводам сторони захисту, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Доводи захисника ОСОБА_5 щодо неправильної кваліфікації дій підозрюваного підлягають оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, у тому числі у вигляді особистого зобов`язання.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_8 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання захисників на дані, які характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, або ж для відмови у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 , під вартою навіть з урахуванням даних про стан його здоров`я, матеріали судового провадження не містять.

Крім того, всупереч доводам захисників та прокурора, слідчий суддя, врахувавши положення ч. 4 ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, правильно визначив розмір застави підозрюваному, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, врахувавши при цьому існуючі ризики та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, визначив заставу у розмірі 3 000 000 грн., що належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно з нормами матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників і прокурора, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився, та те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою, до 02 січня 2022 року, з одночасним визначенням застави у розмірі 3 000 000 грн., залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , кожного окремо, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/61767/21-к Справа №11-сс/824/459/2022 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1