Справа № 352/488/21
Провадження № 1-кп/352/82/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000029 від 26.01.2021 р. про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, утриманця однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, українця, громадянки України, не військовозобов`язаного, депутатам будь-якої не обирався, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена під розписку, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 , шляхом обману заволодів чужим майном. Крім того, підсудний ОСОБА_4 , повторно шляхом обману заволодів чужим майном.

Вказані кримінальні правопорушення підсудний вчинив при таких обставинах:

22 січня 2021 року близько 13 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Надвірнянська, 2В, Черніївського старостинського округу, Івано-Франківської ОТГ, Івано-Франківської області, на вантажному автомобілі марки «JAC», модель HFC 1020 K, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька с. Заріччя, Надвірнянського району, зупинився біля шиномонтажу СВ «Авто» з метою пошуку запасних частин для автомобіля.

Зайшовши на територію шиномонтажу СВ «Авто», ОСОБА_4 побачив наявність автомобільних інструментів та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме автомобільними інструментами, шляхом обману.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, а саме під надуманим приводом надання допомоги в ремонті іншого транспортного засобу, висловив усне прохання до працівника шиномонтажу ОСОБА_7 надати йому для користування на короткий період часу два домкрати, не маючи дійсного наміру на повернення чужого майна.
У свою чергу, працівник шиномонтажу ОСОБА_7 , довіряючи ОСОБА_4 , і не сумніваючись у його добропорядності, добровільно передав останньому два пневматичні підкатні домкратами марки «Gym-Tech» 3 t, вартість яких становить 2 266 грн. 00 коп. за кожен домкрат, що належать власнику шиномонтажу СВ «Авто» потерпілому ОСОБА_8 .

У подальшому, отримавши у такий спосіб чуже майно та утримуючи його при собі, ОСОБА_4 незаконно заволодів ним, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився зазначеним майном на власний розсуд.
Внасліцдок своїх неправомірних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 4 532 грн. 00 коп.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_4 22.01.2021 р. приблизно о 16 год. 00 хв., рухаючись по вул. Хриплинська, Черніївського старостинського округу, Івано-Франківської ОТГ, Івано-Франківської області, на вантажному автомобілі марки «JAC», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , скупчення автомобільної техніки та запасних частин до неї. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повторне заволодіння чужим майном, а саме автомобільними інструментами, шляхом обману.

З цією метою, ОСОБА_4 зупинився біля домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , та через незачинену хвіртку увійшов на територію домоволодіння.

Перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить потерпілому ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, а саме під надуманим приводом надання допомоги в ремонті іншого транспортного засобу, висловив усне прохання до потерпілого ОСОБА_10 надати йому для користування на короткий період часу домкрат, не маючи дійсного наміру на повернення чужого майна.
У свою чергу, потерпілий ОСОБА_10 , довіряючи ОСОБА_4 і не сумніваючись у його добропорядності, добровільно передав останньому домкрат марки «Belauto» моделі «DB20», вартість якого становить 562 грн. 00 коп.,що належать останньому.

У подальшому, отримавши у такий спосіб чуже майно та утримуючи його при собі, ОСОБА_4 незаконно заволодів ним, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився зазначеним майном на власний розсуд.
Внаслідок своїх неправомірних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 562 грн. 00 коп.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальному акті кримінальних правопорушень визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ним неправомірних діянь вищенаведених у вироку. Дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому соромно за скоєне перед потерпілими. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі заподіяні потерпілим матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 подав суду письмові заяви, змістом яких стверджується, що ОСОБА_4 повністю відшкодував спричинену їм кримінальними правопорушеннями шкоду, жодних претензій до останніх не мають. Просять суд суворо обвинуваченого не карати та не призначати йому суворе покарання. Окрім того, просили кримінальне провадження розглядати за їх відсутності.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду свої доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, так як він шляхом обману заволодів чужим майном. Крім того, підсудний ОСОБА_4 , повторно шляхом обману заволодів чужим майном.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових проступків і злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні потерпілим своїми неправомірними діяннями збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілих щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що останній вкрай негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, працюючи неофіційно займаються суспільно-корисною працею, одружений, являється утриманцем однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудного ОСОБА_4 слід застосувати покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання щодо обрання та заміни запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання :

- за ст. 190 ч. 1 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.;

- за ст. 190 ч. 2 КК України, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Згідно ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: два домкрати марки «Gym-Tech» 3 t - повернути за приналежністю потерпілому ОСОБА_8 ; один домкрат марки «Belauto» моделі «DB20» повернути за приналежністю потерпілому ОСОБА_10 ; оптичний CD-R диск із відеозаписом із камер спостереження шиномонтажу СВ «Авто» - зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 1372,88 грн. понесених Івано-Франківським відділеням КНДІСЕ судових витрат на проведення товарознавчої експертизи від 15.02.2021 р. за № 453/456/21-28.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_11