Справа № 136/1089/22
провадження №1-кп/136/79/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2022 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні суду у спрощеному порядку кримінальне провадження за №0000078 від 25.07.2022 відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Іванівка, Іллінецького району, Вінницької області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не працюючої, заміжньої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , що є внутрішньо переміщеною особою, раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23.07.2022 біля 22 год. 00 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 , перебувала у АДРЕСА_3 , куди прийшла разом зі своєю племінницею ОСОБА_3 , для з`ясування відносин із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 . Коли ж ОСОБА_5 також прийшла до вказаного місця, між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла словесна суперечка з приводу систематичних образ ОСОБА_6 ОСОБА_7 , матір`ю якого являється ОСОБА_3 . В ході даного конфлікту, ОСОБА_2 , усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, умисно схопила рукою за волосся ОСОБА_8 , та різким рухом потягнула потерпілу до себе після чого нанесла один удар долонею руки в область лівої скроневої ділянки. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_2 неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці шиї, саден лівої скроневої ділянки, які згідно висновку експерта №89 від 27.07.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Такі умисні дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачена ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не оскаржує встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.2 ст.302 КПК України. За участю захисника адвоката ОСОБА_10 обвинуваченою подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за її відсутності.
Потерпіла ОСОБА_4 також подала письмову згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 302 КПК України.
Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.
За змістом ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з ч.2 ст.91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу положень ст.92 КПК України у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).
Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_2 у скоєнні нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченої ОСОБА_2 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїла кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше не судима, не працює, заміжня, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебувала та не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою.
Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст.50 КК України, мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, майновий стану обвинуваченої, яка не має офіційного місця роботи та доходу.
Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано її діяння у виді штрафу, оскільки така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ч.1 ст.125 КК України, ст.ст. 368, 374, 376, 381-382, 394, 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1