У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6632/22

№ 1-кс/183/1556/22

14 жовтня 2022 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо - технічну освіту, не працюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , судимого:
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.185 КК України, а саме в тому, що ОСОБА_4 , 29 червня 2022 року, приблизно о 15 годині 45 хвилин, проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , та побачив на території вказаного домоволодіння велосипед гірського типу марки «МАХХ PRO М300», який належить ОСОБА_7 . В цей момент у нього виник умисел направлений на таємне викрадення майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище, яке знаходиться на території вказаного домоволодіння, та яке належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, крізь незачинену на замок хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де визначив велосипед гірського типу марки «МАХХ PRO М300» вартістю 7979 грн., який належить ОСОБА_7 для себе як об`єкт злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_4 взяв вказаний велосипед, та з метою викрадення викотив його за межі вказаної території домоволодіння у напрямку вулиці. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.
26 липня 2022 року, приблизно о 09 год. 20 хв., ОСОБА_4 проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , та в цей момент у нього виник умисел направлений на таємне викрадення майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище, яке знаходиться на території вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, переліз через паркан, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив сокиру (колун) вартістю 651 грн., який
належить ОСОБА_8 , та визначив його для себе як об`єкт злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_4 взяв вказану сокиру (колун), та з метою викрадення перекинув її через паркан у напрямку вулиці.
В цей момент дії ОСОБА_4 були помічені свідком ОСОБА_9 , який розуміючи протиправні дії ОСОБА_4 , наказав вийти з подвір`я, тим самим припинив його протиправне діяння. Таким чином, ОСОБА_4 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Водночас, ОСОБА_4 , 27 липня 2022 року, в проміжок часу з 07:30 год. по 12:00 год., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , та в цей момент у нього виник умисел направлений на таємне викрадення майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення, яке знаходиться на території вказаного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, крізь незачинену на замок хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де з метою проникнення у приміщення гаражу та здійснення крадіжки майна, крізь незачинені на замок вхідні двері, проник всередину приміщення гаражу, де побачив велосипед марки «ТІТАN» гірського типу, вартістю 1500 грн., який належить ОСОБА_10 , та визначив його для себе як об`єкт злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_4 взяв вказаний велосипед, та з метою викрадення викотив його за межі вказаної території домоволодіння у напрямку вулиці. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
Так, ОСОБА_4 11 жовтня 2022 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, проходив поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , та в цей момент у нього виник умисел направлений на таємне викрадення майна, яке знаходиться всередині вказаного домоволодіння та належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_4 , 11 жовтня 2022 року приблизно о 15 годині 22 хвилині, продовжуючи знаходитися поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , через паркан незаконно проник на вказану територію, де побачив приміщення літньої кухні. Припускаючи, що в даному приміщенні знаходяться цінні речі, з метою їх викрадення, ОСОБА_4 , відкрив незачинені двері до приміщення та проник в середину будинку, де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, з метою викрадення поклав до поліетиленового пакету, який знайшов у будинку, майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: електричний обігрівач марки «Еlectrolux», та вийшов з приміщення.
В цей момент дії ОСОБА_4 були помічені потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_12 , які розуміючи його злочинні наміри, стали наздоганяти та вимагати повернути викрадене майно.
ОСОБА_4 , розуміючи, що не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з метою уникнення від відповідальності, з місця злочину намагався втекти, однак був затриманий разом з викраденим майном потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_12 , у зв`язку з чим злочин не було закінчено з причин, які не залежати від його волі.
Слідчий в клопотанні зазначає, що є достатньо підстав вважати підозру у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим підозрюваному ОСОБА_4 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, просить застосувати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Слідчим у клопотанні не надано суду беззаперечних доказів наявності ризиків передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а прокурор наявність таких ризиків не довів до рівня застосування їх для обрання запобіжного заходу, з чого, слідчий суддя робить висновок про його відсутність.

Прокурор підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки, на її думку, наявні ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає неможливим застосувати підозрюваному ОСОБА_4 інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 , пояснив, що буде виконувати свої обов`язки, вину визнає в літніх епізодах, крадіжку у потерпілої ОСОБА_11 не визнає, заперечує проти обрання запобіжного заходу тримання під вартою, просить застосувати заставу.
Захисник ОСОБА_6 , вказала, що заперечує проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , вину визнає в трьох епізодах, має місце проживання, ризики вважає необґрунтовані можливо застосувати домашній арешт, що убезпечить від його впливу на потерпілих, переховування.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для застосування запобіжного заходу домашнього арешту, але не є достатнім для застосування запобіжного заходу тримання під вартою.
13 жовтня 2022 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухавши доводи учасників досудового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що прокурором не доведено необхідність застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , тому слідчий суддя, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішив, на основі принципу змагальності відмовити слідчому в застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, але при цьому суд вважає обґрунтованими наявність підстав для застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, останній раз: 18.09.2018 року Новомосковським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 29.09.2021 року по відбуттю строку покарання, має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не стан, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин. Крім того, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні чотирьох корисливих кримінальних правопорушень що свідчить про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такі обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та маючи можливість вільного пересування, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вказані обставини свідчать про те, що суду необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інші кримінальні правопорушення. Але наявність вказаного ризику не є достатнім на необхідним для застосування ОСОБА_4 , найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, при цьому слідчий суддя враховує показання ОСОБА_4 , щодо належного ним виконання своїх процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя не встановив наявність ризику, передбаченого п.1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який прокурор посилається у клопотанні, та у судовому засіданні підтримав, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені, а тому на думку слідчого судді це є припущенням слідчого та прокурора, без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому зазначені ризики для обґрунтування при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя врахувати не може.

Слідчий суддя встановив, що підстави на які посилається прокурор, при підтриманні клопотання про обранні запобіжного заходу тримання під вартою, є недостатніми. Крім того, прокурор не обґрунтував будь яких доказів неможливості обрання будь якого іншого, менш тяжкого запобіжного заходу. На думку суду сам факт вчинення кримінального правопорушення, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, як покарання за правопорушення, у якому винуватість ОСОБА_4 , судом не встановлена.

ОСОБА_4 підозру визнав за виключенням замаху на крадіжку у ОСОБА_13 , викрадене майно добровільно раніше повернув, що підтверджується і розписками потерпілих про повернення їм викраденого у них майна. Самі крадіжки він вчинив влітку цього року. Коли його затримали в домоволодінні ОСОБА_13 , то він там знаходився з метою з`ясування стосунків з ОСОБА_14 де виник конфлікт і йому навіть було завдано тілесних ушкоджень.

Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки обґрунтування наявних ризиків для цього виду запобіжного заходу суд вважає недостатнім.

При цьому слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 необхідно задовольнити, застосувавши більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Враховуючи досліджений ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає його обґрунтованим та достатнім для застосування до клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком два місяці, що буде необхідним та достатнім для належного виконання підозрюваним клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою - відмовити.

Застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, заборонивши строком до 11 грудня 2022 р. залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу направити на виконання начальнику Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1