справа № 362/3321/21
провадження № 1-кп/362/297/22
У Х В А Л А
Іменем України
25.05.2022

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;
захисників: ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_10 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_11 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши під час відкритого підготовчого судового засідання у м. Василькові Київської області матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0002053 від 19.12.2020 та № 0000431 від 11.06.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Дігтярі Срібнянського району Чернігівської області, українець, громадянин України, освіта середня, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Багачка Перша Великобагачівського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта вища, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Багачка Перша Великобагачівського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта вища, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Рубіжному Луганської області, українець, громадянин України, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , житель АДРЕСА_6 ,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Жубровиці Олевського району Житомирської області, українець, громадянин України, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , житель АДРЕСА_8 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:
У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває об`єднане вказане кримінальне провадження.
До суду через канцелярію надійшли клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування та продовження цього виду запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та його обрання у підготовчому судовому засіданні. Зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, вчинених у складі озброєної банди, які відповідно до статті 12 КК України відносяться до особливо тяжких, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Вважає, що обвинувачені можуть переховуватись від суду зважаючи на тяжкість покарання, яке передбачене санкціями статей, за які обвинувачуються, можуть незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному проваджені, оскільки достовірно володіють їхніми анкетними даними; можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки зазначені вище злочини вчиняли з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення.
У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені клопотання з підстав, наведених у них.
Представник потерпілих ОСОБА_14 і ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_16 , представник потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_19 та представник потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_26 адвокат ОСОБА_27 у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, за якими простять проводити судове засідання без їх участі.
У судовому засіданні обвинувачені заперечили проти задоволення цих клопотань з огляду на те, що винуватими себе не визнають і вважають, що прокурор лише дублює зміст попереднього клопотання про продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а всі наведені ним ризики є надуманими.
Зокрема ОСОБА_28 , з-поміж іншого, наголосив, що взагалі немає потреби продовжувати йому цей запобіжний захід, оскільки раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є успішним підприємцем протягом багатьох років, у тому числі здійснював свою підприємницьку діяльність за межами України, тривалий час не бачив своєї родини, які потребують його опіки особливо у цей складний для нашої держави час. Бажає захищати свою державу. Вважає, що положення статті 615 КПК України є неправомірними, необхідно вносити зміни як до КПК України, так і до Конституції України.
ОСОБА_29 висловив суду вимогу витребувати у прокурора хоча б якісь докази своєї винуватості, а розгляд цього клопотання поки не здійснювати.
ОСОБА_30 також просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора і повідомив суду, що два тижні тому звернувся до прокурора з клопотанням у порядку статті 616 КПК України, оскільки має прагнення вступили до лав Збройних сил України і виконати свій обов`язок щодо захисту своєї держави.
ОСОБА_31 підтримав думку інших обвинувачених і пояснив суду, що взагалі не розуміє чому опинився під вартою, оскільки нічого протизаконного не скоював. Просив суд змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, таким чином зможе бути корисним родині.
Захисники обвинувачених у судовому засіданні також заперечили проти задоволення клопотань прокурора з огляду на необґрунтованість, абстрактність і надуманість викладених у клопотанні ризиків.
Захисник ОСОБА_32 серед іншого, звернув увагу суду, що його підзахисний ОСОБА_28 є соціально успішною особою з тісними соціальними зв`язками, просив суд змінити ОСОБА_33 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_34 адвокат ОСОБА_12 наголосив суду, що його підзахисний має трьох дітей, утримання яких у мирний час потребує значних зусиль та фінансів, а у військовий тим паче. Вважає, що ризик впливу на потерпілих/свідків є надуманим, оскільки вони проживають у Київській області, а його підзахисний у м. Києві, який за умови застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе вийти за межі квартири. Це стосується і ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. Просив суд змінити його підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з покладенням відповідних обов`язків.
Захисник ОСОБА_35 адвокат ОСОБА_10 , з-поміж іншого, повідомив суду, що його підзахисний має намір захищати Батьківщину, а тому просив суд змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання сторони обвинувачення і захисту, суд встановив таке.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2021 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалась, що було неодноразово предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та п. «c» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовж
З приводу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими вищезазначених кримінальних правопорушень суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, з даних клопотань прокурора видно, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у організації та участі в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб, а також у вчинюваних нею нападах; нападах з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, вчинений організованою групою; напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій та бандитизм, поєднаний з проникненням у житло, вчинений організованою групою; незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому організованою групою, поєднаному з погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого; придбані та бойових припасів без передбачено законом дозволу.
З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається наявність письмових доказів, на які посилається прокурор при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у тому числі: протоколи допиту потерпілих, яких по даному провадженню є 10 осіб і серед яких є малолітній потерпілий, протоколи допиту свідків, серед яких є малолітній свідок, протоколи огляду місць події, протоколи огляду предметів, протоколи пред`явлення особи для впізнання, протоколи обшуку тощо.
Суд, оцінуючи заявлені клопотання прокурора, бере до уваги лише той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом слідчими суддями Шевченківського районного суду м. Києва надано відповідні висновки про наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання обвинуваченим запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Згідно з положеннями ст. ст. 177, 178 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Разом з тим відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні відповідно до статті 12 КК України трьох особливо тяжких злочинів (ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України), за два з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, та одного тяжкого злочину (ч. 1 ст. 263 КК України).

Також суд зауважує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, або продовження злочинної діяльності оскільки зазначені вище злочини вчинялися з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
З огляду на вищезазначене, суд вважає, що наявний і ризик переховування від суду.
Крім того, у судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачені не визнають обставини, викладені у обвинувальному акті, а тому, відповідно, мають свою версію розвитку подій щодо інкримінованих обвинувачень.
З цих підстав, на думку суду, існує беззаперечне існування ризику щодо незаконного впливу на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні, серед яких є малолітні діти, які мають бути допитаними безпосередньо у судовому засіданні на відповідній стадії судового провадження.
Разом з тим, на думку суду, запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні, з чим пов`язане, зі слів сторони захисту, прагнення обвинувачених захищати державу жодним чином не нівелюють вказаних ризиків. Водночас покликання сторони захисту як на підставу зміни обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт (цілодобовий або у певний період доби) з метою проходження ними військової служби після введення в Україні воєнного стану є неспроможними.
Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що не відпали підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою на стадії підготовчого судового розгляду, дія якого продовжувалась.
Таким чином, при вирішенні питання про обрання обвинуваченим запобіжних заходів суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність малолітніх потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні, зважаючи на той факт, що обвинувачені не визнають обставини, що викладені у обвинувальному акті.
Отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків.
При цьому суд погоджується, що у ОСОБА_36 наявні сталі соціальні зв`язки, однак дана обставина не може виступати безперечним гарантом його належної поведінки.
При вирішенні даного клопотання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Надаючи оцінку доводам, які наведені прокурором у клопотанні, враховуючи пояснення сторін кримінального провадження, оцінюючи відомості про особу кожного обвинуваченого, встановлені у судовому засіданні, суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо існування вищезазначених ризиків та їх незмінності.
Суд при цьому враховує, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом наведено ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень частини 1 статті 177 КПК України.
На думку суду, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особам обвинувачених, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної їх процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.
За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обґрунтованим.

Одночасно, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченим розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 193-194, 197, 314-316, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 23 липня 2022 року включно.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів -до 23 липня 2022 року включно.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів -до 23 липня 2022 року включно.
Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів -до 23 липня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 30.05.2022.

Суддя ОСОБА_1