Справа № 347/844/22
Провадження № 1-кп/347/197/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2022 р. м.Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербовець, Косівського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ч.1 ст. 164 КК України
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати встановлених судом коштів на утримання дитини.

Встановлено, згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2019 року (справа №347/520/19), ОСОБА_4 , зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_2 , на утримання малолітньої дитини . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 21 березня 2019 року.
Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2019 року (справа №347/520/19) набрало законної сили 18 червня 2019 року та 02 липня 2019 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 59434205.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української PCP від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно положень, визначених ч. 1 ст. З Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України - при вирішенні будь-яких питань щодо дітей необхідно виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.
Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі України (ст, 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 Сімейного кодексу України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.
Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 1 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений також в ст. 180 Сімейного Кодексу України.
Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Однак, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати, згідно рішення Косівського районного суду Івано- Франківської області від 15 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 18 червня 2019 року та 02 липня 2019 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції в Івано-Франківській області, відкрито виконавче провадження, аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному судовим рішенням порядку, грошові кошти на утримання дитини не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають 111 968 (сто одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень.
Тобто, ОСОБА_4 злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дитини (аліментів) вчинив дії, спрямовані на невиконання рішення суду, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 грубо порушує обов`язки, покладені на нього судовим рішенням та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дитини.
Мицкан ОСОБА_7 з 02.07.2019 (часу відкриття виконавчого провадження) та його ознайомлення, будучи зобов`язаним сплачувати грошові кошти, від сплати аліментів злісно ухиляється.
У визначеному судовим рішенням порядку грошові кошти на утримання дитини умисно не виплачував.
Заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
В результаті чого, через злісне ухилення ОСОБА_4 від сплати, встановлених рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2019 року (справа №347/520/19), яке набрало законної сили 18 червня 2019 року та 02 липня 2019 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в Івано-Франківській області, відкрито виконавче провадження № 59434205, коштів на утримання дитини (аліментів) за період з 12 березня 2019 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_2 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 26.04.2022 року становить 1 1 1 968 (сто одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень..
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винними себе визнав повністю і підтвердив всі обставини, що викладені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. В скоєному щиросердечно розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначена особа правильно розуміє зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. А тому, розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей аліментів, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, а також суд бере до уваги думку потерпілої, яка не бажає йому сворої кари.

Обставин, які обтяжують покарання передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Речові докази матеріали виконавчого провадження № АСВП: 59434205, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження до вступу вироку в законну силу.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8