Житомирський апеляційний суд
Справа №292/295/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченої: ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чуднівської оружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2021 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України,

встановила:

Вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2021року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Павлівка Червоноармійського району Житомирської області, жительки АДРЕСА_1 з повною загальною середньою освітою, вдови, не працюючої, не військовозобов`язаної, пільг, інвалідності не має, раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та за цією статтею кримінального Закону призначено їй покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю -1 (один ) рік шість місяців.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, вважати продовженим, але не більш ніж на 60 днів.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:

- дерев`яну палицю зі слідами бурого кольору на ній; дерев`яне поліно зі слідами речовини бурого кольору на ньому; дерев`яне поліно зі слідами речовини бурого кольору на ньому; виріз з килимової доріжки зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на підлозі у кухні; виріз з килимової доріжки зі слідами речовини бурого кольору, виявлені на підлозі у веранді, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, знищено;

- куртку спортивного типу чорного з сірим кольором; жіноче плаття червоного кольору, жіночі колготи чорного кольору; мобільний телефон марки "Nokia" в корпусі чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, повернуто власнику ОСОБА_7 ;

- жіночу безрукавку бордового кольору, махрові шкарпетки в полоску, жіночу кофту рожевого кольору, жіночу кофту сірого кольору, чоловічий халат темно-синього кольору, чорні рейтузи, чорну юбку, чорні колготи та червону кофту, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, повернуто власнику ОСОБА_10

- паперовий конверт, у якому упаковано зразки змивів з обох рук ОСОБА_7 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, знищено;

- паперовий конверт, у якому упаковано зразки букального епітелію ОСОБА_7 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, знищено.

Згідно вироку суду, 02 лютого 2021 року, близько 13-ї години, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшла до місця проживання своєї знайомої ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого розпиття спиртних напоїв з останньою. Перебуваючи у приміщенні вказаного будинку, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , 1936 року народження, яка являється матір`ю ОСОБА_11 , виникла суперечка, в ході якої у ОСОБА_7 виник умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , тобто вбивство.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , перебуваючи у кімнаті кухні вказаного будинку, висловлюючи погрози на адресу потерпілої про позбавлення її життя, умисно, цілеспрямовано, діючи зі значною силою прикладення, нанесла потерпілій ОСОБА_10 3-4 удари дерев`яним поліном у життєво важливий орган - голову, від чого потерпіла втратила рівновагу та впала на підлогу. Не припиняючи своєї злочинної діяльності, ОСОБА_7 схопила потерпілу ОСОБА_10 за комір її одягу обома руками та продовжуючи погрожувати потерпілій позбавленням життя, витягла її до веранди будинку, де віднайшовши дерев`яну палицю, якою до цього користувалась потерпіла, притисла палицею шию потерпілої.

Продовжуючи свої злочинні дії, цією ж палицею ОСОБА_7 нанесла ОСОБА_10 ще 4 удари по кінцівках рук та тулубу і у такий спосіб спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на голові, забійних ран на правій верхній кінцівці, множинних синців тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я і пересвідчившись, що потерпіла без свідомості, та вважаючи що вона померла, ОСОБА_7 залишила даний будинок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто ОСОБА_7 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В апеляційній скарзі прокурор Чуднівської оружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 просить вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29.10.2021, - скасувати Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України та призначити їй покарання у виді 7 років позбавлення волі. Також просить у відповідності до вимог ч.3 ст.404 КПК України, провести частково дослідження.

Вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Посилається на те, що стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство - ОСОБА_10 , Однак, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України не доведена поза розумним сумнівом та перекваліфікував дії останньої на ч.2 ст.125 КК України.

Вважає, що такі висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а тому вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що при вирішенні питання про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 суд належним чином не врахував того, що остання застосувала таке знаряддя злочину, як дерев`яне поліно, та те, що ОСОБА_7 наносила удари в голову потерпілої ОСОБА_10 , яка є життєво важливим органом, і внаслідок цього заподіяла останній легкі тілесні ушкодження, які зазначені у висновку судово-медичної експертизи. Також судом першої інстанції не в повній мірі звернуто увагу на нанесення ударів ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, на локалізацію ушкодження в життєво важливу ділянку тіла - голову, так і на психічне ставленням обвинуваченої до вчинюваної дії та її наслідків, які судом не прийнято до уваги та не проаналізовано при винесенні вироку. ОСОБА_10 після нанесення їй ударів втратила свідомість та впала на підлогу веранди, а ОСОБА_7 вважаючи, що вчинила всі дії для умисного вбивства ОСОБА_10 пішла додому, та своїй дочці та знайомим по телефону, повідомила що «грохнула бабу», та просила викликати швидку.

Разом з тим, судом не надано належної оцінки висловлюванням обвинуваченої ОСОБА_7 , щодо можливості піти в тюрму але для цього потрібно «вбити бабу», які вона висловлювала напередодні події та про які зазначали свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпіла та сама обвинувачена,

Однак, судом цим обставинам належної оцінки не надано та зроблено помилковий висновок про спрямованість умислу саме на заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Вказує, що, перекваліфікація злочинних дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 на ч.2 ст.125 КК України є безпідставною, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені у вироку від 29.10.2021 не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим судом допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній мотивів.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду, призначене на 24.03.2022р., не з`явилася, будучи повідомленою належним чином.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи наведене, апеляційний суд здійснив апеляційний розгляд вказаного кримінального провадження у відсутність потерпілої, яка належним чином повідомлена про час та місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, думку та доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути вмотивованим, законним та обґрунтованим. У разі істотного порушення кримінально-процесуального закону, вирок суду підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1ст.409 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

З оскаржуваного вироку вбачається, що судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України.

З мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_10 , вважав, що дослідженими доказами підтверджено факт умисного спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому перекваліфікував її дії з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При цьому обставини вчинення такого кримінального правопорушення, які було встановлено в ході судового розгляду, та формулювання обвинувачення, визнаного доведеним за даною статтею суд у вироку не навів, обмежившись лише вказівкою формулювання обвинувачення за версією органу досудового розслідування та висновком про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України. При цьому початок мотивувальної частини вироку викладено таким чином, що судом встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення саме за версією обвинувачення, тобто за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Разом з тим відповідно до ст.374 КПК України та п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про виконання судам України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Вказані вимоги КПК України та Пленуму Верховного Суду України судом першої інстанції при постановлені вироку не виконані, оскільки у даному вироку не сформульовано обвинувачення, визнане судом доведеним.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Зазначені обставини свідчать про невідповідність вироку суду вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, за умови якого апеляційний суд також позбавлений можливості прийняти рішення по суті апеляційної скарги та всього кримінального провадження.
Зазначені порушення не можуть бути усунуті в ході апеляційного перегляду вироку, в тому числі і шляхом його зміни.

Виходячи з наведеного колегія суддів відповідно до положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України вважає за необхідне вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, частково задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.
Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Оскільки вирок суду із зазначених вище підстав підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, то колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги по суті, які підлягають перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід усунути вказані недоліки, дослідити всі обставини кримінального провадження із належним дослідженням та оцінкою наданих доказів із врахуванням доводів апеляційної скарги прокурора по суті кримінального провадження, надати їм належну оцінку і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Чуднівської оружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2021 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню не підлягає.

Судді: