Провадження №1-кс/127/5553/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисників підозрюваного ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, якому 24.06.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, якому 24.06.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 281-6 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що водій ОСОБА_5 близько 01 години 00 хвилин 21.12.2021, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем «Honda HR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у темну пору доби дорогою по вул. Кармелюка в с. Городище Вінницького району Вінницької області в напрямку дамби, не врахував дорожню обстановку, а саме: наявність на дорожньому покритті нашарування снігу та заокруглення дороги ліворуч, не обрав безпечної швидкості, яка б дозволяла йому постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, де допустив наїзд на дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_8 від отриманих травм загинув на місці пригоди.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1242 від 19.01.2022 на тілі ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки у вигляді двобічних переломів ребер з крововиливами в м`які тканини грудей, розриву низхідної частини дуги аорти, що призвело до внутрішньої масивної кровотечі (лівобічний гемоторакс 2л.) та розвитку травматичного шоку (коефіцієнт шоку 0,97).

Смерть ОСОБА_8 настала від вказаної закритої тупої травми грудної клітки. Між закритою тупою травмою грудної клітки, яка ускладнилась внутрішньою масивною кровотечою, та розвитком лівобічного гемотораксу й травматичного шоку й смертю ОСОБА_8 є прямий причинний зв`язок, що підтверджується результатами судово-гістологічної експертизи.

Вказана закрита тупа травма грудної клітки виявлена у ОСОБА_8 могла утворитись 21.12.2021 від дії твердого тупого предмета (предметів), якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля за умов дорожньо-транспортної пригоди та згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належить до тяжкого тілесного ушкодження, як така, що має ознаки небезпеки для життя в момент спричинення.

Згідно з висновком судово-токсикологічної експертизи № 3680 від 28.12.2021 при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_5 методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 0,5 ‰.

Відповідно до висновку комплексної судово-медичної, автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 31-к/КСЕ-19/102-22/5259-ІТ від 20.06.2022 в заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «Honda HR-V» з технічної точки зору регламентувалися вимогами п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху.

В заданій дорожній обстановці можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля «Honda HR-V» з технічної точки зору забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху.

В діях водія автомобіля «Honda HR-V» вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 2.9 (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно яких:

п. 2.9 «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення ОСОБА_5 вимог пунктів 2.9 (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - настанням смерті ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженому, не працюючому, не судимому, 24.06.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.12.2021; висновком судово-токсикологічної експертизи №3680 від 28.12.2021; висновком судово-біологічної експертизи № СЕ-19/102-22/356-БД від 03.05.2022; висновком комплексної судово-медичної, автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 31-к/КСЕ-19/102-22/5259-ІТ від 20.06.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що зумовлює необхідність обрання йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16.02.2021 внесено зміни до ст. ст. 74, 75 КК України та виключено можливість застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, та які керували транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_5 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_5 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК країни.

У зв`язку з тим, що показання свідків мають важливе доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , так як він особисто від надання показань щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди під час досудового розслідування відмовився, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, в підозрюваного ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, оскільки він не одружений, постійне місце роботи відсутнє, неповнолітніх дітей та непрацездатних утриманців він не має, тобто може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваного, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушеня та передбачене за його вчинення покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула людина, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді триманні під вартою.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_5 злочину, тяжкість покарання, а також наявність перелічених вище ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, просив задовольнити, з підстав викладених у клопотанні.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисники підозрюваного заперечували проти задоволення клопотання. Захисником ОСОБА_7 було подано письмове заперечення на клопотання слідчого, в якому захисник вказує на те, що слідчим не було доведено наявності ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також вказував на те, що оскільки підозрюваний потребує курсу лікування та реабілітації, тримання останнього під вартою буде перешкодою для отримання медичної допомоги.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пункт 5 ч.2 ст. 183 КПК України регламентує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З оглянутих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, оскільки він не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних утриманців він не має, вчинив тяжкий злочин, що дає підстави для вирішення питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 саме у вигляді взяття під варту.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення обґрунтована, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.12.2021; висновком судово-токсикологічної експертизи № 3680 від 28.12.2021; висновком судово-біологічної експертизи № СЕ-19/102-22/356-БД від 03.05.2022; висновком комплексної судово-медичної, автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 31-к/КСЕ-19/102-22/5259-ІТ від 20.06.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчинені злочину за вчинення якого законом передбачено максимальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Суд також враховує, що підозрюваний офіційно не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, проживає з матір`ю, суспільну небезпечність вчиненого злочину, яка полягає в тому, що останній порушив правила безпеки дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, а тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Конституція України визнає людину, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеку найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3), а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов`язком держави (частина друга статті 3).

На конкретизацію цих положень розділу I "Загальні засади" в частині першій статті 27 Конституції України проголошено невід`ємне право кожної людини на життя.

Таким чином, можна зробити висновок, що спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 внаслідок дій підозрюваного є посяганням на найбільшу соціальну цінність людину та її життя, що вимагає суворішого реагування на подібне правопорушення.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд критично ставиться до тверджень захисників, викладених в судовому засіданні та у письмовому заперечені, з огляду на те, що враховуючи обставини, викладені в клопотанні, тяжкість вчиненого правопорушення, особу підозрюваного та оцінюючи наявні ризики, суд прийшов до висновку про те, що існують достатні підстави для взяття ОСОБА_5 під варту.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має проблеми зі здоров`ям, через що потребує лікування та в підтвердження чого надав до суду медичну документацію, у т.ч. виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 413084 АЗПС смт. Літин, із змісту якої вбачається, що підозрюваний потребує проведення оперативного втручання - видалення спиць, санітарно-курортного лікування та курсу реабілітації.

Враховуючи вищезазначене та Конвенцію "Про захист основоположних прав та свобод людини", суд вважає за необхідне вжити заходів щодо дотримання прав підозрюваного ОСОБА_5 на отримання належної медичної допомоги, а тому вважає за необхідне зобов`язати завідувача Вінницької міської медичної частини №1 філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Вінницькій області організувати та провести медичний огляд ОСОБА_5 з метою вирішення питання щодо необхідності проведення оперативного втручання - видалення спиць.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини, а тому підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави суд не визначає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто з 11:30 год. 28.06.2022 р. до 11:30 год. 26.08.2022 р.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя