Провадження № 1-кп/947/1175/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2022 рокуКиївський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши в залі суду в м. Одесі в спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 12.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки України, , офіційно не працевлаштованої, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 10.11.2021 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 10.11.2021 року вироком Київського районного суду м. Одеси, який вступив в законну силу 13.12.2021 року, гр. ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.
18.01.2022 року ОСОБА_3 взята на облік Київським РВ філії ДУ «Центр пробації» та їй за місцем мешкання було направлено повідомлення про виклик до державної установи.
17.08.2022 року засуджена ОСОБА_3 прибула до уповноваженого органу з питань пробації, де була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, про що було складено письмову розписку та заповнена анкета, а також вона була попереджена, що у разі ухилення, останню може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України, та згідно ст.. 37 КВК України забов`язана додержуватись встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитись до до праці, працювати на визначених об`єктах і відпрацьовувати встановлених судом громадських робіт та під особистий підпис ОСОБА_3 отримала направлення до КП ЖКС «Чорноморський» для подальшого відбувати покарання, починаючи з 18.08.2022 року.
Проте у зазначений час до КП ЖКС «Чорноморський» для відбування покарання ОСОБА_3 не прибула, причини неявки нікого не повідомила.
14.09.2022 року засуджена ОСОБА_3 повторно прибула за викликом до органу пробації, де вдруге під особистий підпис отримала направлення до КП ЖКС «Чорноморський», для подальшого відбування покарання починаючи з 16.09.2022, а також була ознайомлена з порядком та умовами його відбування, про що було складено письмову розписку та заповнена анкета, та винесено попередження.
Проте, у призначений час до КП ЖКС «Чорноморський» для відбування покарання повторно не прибула, про причини неявки нікого не повідомила.
ОСОБА_3 будучи обізнаною про необхідність виконання покарання у вигляді громадських робіт, після набрання вироком суду законної сили, до теперешнього часу до виконання покарання не приступила, тим самим ухиляється від його виконання.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачена ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , звернулася до суду з заявою, згідно якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлена із обмеженням прав на апеляційне оскарження і згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченій, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченою проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 цього Кодексу, є нетяжким злочином, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України віднесений до кримінальних проступків.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання обвинуваченою вини у скоєнні кримінального правопорушення, каяття у скоєному та усвідомлення суспільної небезпеки свого діяння.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Визначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченої, яка раніше судима, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, щире каяття у скоєному. Крім того суд бере до уваги повне визнання ОСОБА_3 вини від 10.11.2021 року, що вчинила кримінальне правопорушення в період не відбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси і вважає, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних проступків або правопорушень, покарання їй слід призначити у виді обмеження волі.

Крім того, суд вважає необхідним призначити покарання з урахуванням вимог ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинила даний кримінальний проступок після винесення попереднього вироку Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 року, яким остання засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, а тому їй необхідно остаточно призначити покарання із застосування вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню обмеження волі або арешту дорівнює вісім годин громадських робіт та частково приєднавши до призначеного покарання, покарання за попереднім вироком та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України.

Таким чином, враховуючи обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75 КК України із звільненням її від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.
Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 72 та ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом переведення менш суворого виду покарання у більш суворий та шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначене покарання вигляді громадських робіт перевести у покарання у вигляді обмеження волі з розрахунку один день обмеження за вісім годин громадських робіт та до призначеного покарання, частково, у вигляді десяти днів обмеження волі приєднати не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 року та остаточно за сукупністю вироків, визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді 1(одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей,передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1