КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №№0000358 від 19.02.2018 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з доповненнями на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року відносно,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2018 за ч. 4 ст. 296 КК України до 05 (п'яти) років позбавлення волі,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 127 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
ВСТАНОВИЛА
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 07 (сім) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2018, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 08 (вісім) років. Частково задоволено цивільний позов.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд скасувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що обвинувачений не знаходився на території України в час скоєння злочину та будь-яких вказівок катувати потерпілого не надавав. Крім того, захисник ОСОБА_6 звертає увагу, що зазначений опис в обвинувальному акті щодо масових протестів громадян та протидії їх проведенню не має жодного відношення до вчинення катування потерпілого групою осіб. Також апелянт вказує, що обставини катування не були встановлені за наслідками судового розгляду, а отже має місце недоведеність винуватості ОСОБА_5 за інкримінованим йому злочином.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить апеляційний суд скасувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що місцевий суд, вважаючи доведеною вину ОСОБА_5 , не вказав у вироку способу вчинення ним підбурювання та пособництва у катуванні, форму його вини, не вказав при яких обставинах, місці та в який час у останнього виник умисел та мета вчинення злочину. Крім цього, захисник ОСОБА_7 вказує, що судом першої інстанції проігноровано відсутність в обвинувальному акті обставин про виконавців вчинення катування щодо потерпілого, дані про те, ким приймалось таке рішення. Також апелянт звертає увагу, що місцевим судом викладено показання свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_12 без зазначення обставин, які мають суттєве значення для встановлення достовірних обставин.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 порушує питання щодо підсудності кримінального провадження.

Фактичні обставині, встановлені судом першої інстанції.
За встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на пособництво незаконному позбавленню волі людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, свідомо допускаючи заподіяння потерпілому ОСОБА_9 фізичних страждань, у тому числі вчинення відносно нього катування, сприяв вчиненню вказаного злочину наданням засобів, у спосіб залучення інших співучасників злочину, а також підбурював ОСОБА_11 до його вчинення, схиляючи шляхом умовляння та підкупу.
Так, у листопаді 2013 року, у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЕС, у місті Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Після відмови від підписання вказаної угоди на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29 листопада 2013 року у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на З0 листопада 2013 року, акції протесту набули особливо масового характеру.
До насильницької протидії масовим акціям протестів невстановленими слідством особами у невстановлений слідством час була залучена особа 1, досудове розслідування за підозрою якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні.
З метою реалізації злочинного умислу щодо насильницького перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій особою 1, як керівником злочинної організації, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, доведено до її учасників необхідність здійснювати викрадення активних учасників акцій протесту, їх катування з метою отримання відомостей щодо структури організації протестного руху, їх лідерів та джерел фінансування.
Однак, у зв`язку із тим, що кількість учасників протесту в центральній частині м. Києва збільшувалась, учасники злочинної організації, за браком кількості осіб для здійснення запланованих злочинних дій щодо викрадення протестувальників, об`єктивно потребували залучення додаткових людських ресурсів.
В свою чергу, особа 1, усвідомлюючи наявність такої потреби, маючи на меті реалізувати раніше узгоджений злочинний план та забезпечити масштабність своїх протиправних дій, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, прийняв рішення залучити до його виконання інших осіб, які мають у своєму підпорядкуванні достатню кількість підлеглих осіб та за грошову винагороду здатні виконати завдання, спрямовані на реалізацію злочинного плану.
З цією метою, у першій половині січня 2014 року, особа 1 звернувся до ОСОБА_5 , з яким був раніше знайомий і обізнаний про наявність в останнього відповідних можливостей, з пропозицією залучити, за матеріальну винагороду, якомога більшу кількість громадян для протидії акціям протесту.
Також, з аналогічною пропозицією, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час особа 1, звернувся до особи 2, досудове розслідування за підозрою якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні, засновника та керівника громадської організації «Оплот», та однойменного бійцівського клубу.
При цьому, ОСОБА_5 та особа 2, переслідуючи корисливі мотиви, на пропозицію особи 1 погодилися.
Водночас, плануючи з 10 січня 2014 року виїзд на відпочинок за межі України, ОСОБА_5 , на період своєї відсутності, доручив співпрацювати з особою 1з вказаних питань ОСОБА_11 , відносно якого судом ухвалено обвинувальний вирок, та особі 3, обвинувальний акт відносно якого на даний час розглядається судом, які упродовж тривалого часу неофіційно працювали разом з ОСОБА_5 та в його інтересах, фактично належали до кола його найближчого оточення, мали досвід та можливості залучення, за матеріальну винагороду, необхідних людських ресурсів.
Для комунікації з переліченими та іншими особами на час перебування за кордоном, ОСОБА_5 08.01.2014 року придбав SIM-картку мобільного зв`язку оператора TravelSIMз номером НОМЕР_1 , який в подальшому використовував для контактів, зокрема, з особою 1, особою 4, досудове розслідування за підозрою якого здійснюється в іншому провадженні, ОСОБА_11 та особою 3.
Приблизно 19 січня 2014 року особа 1, з огляду на домовленості з ОСОБА_5 про забезпечення останнім через ОСОБА_11 та особи 3 залучення груп громадян для протидії акціям протесту, доручив особі 4 координувати дії з даного приводу з ОСОБА_11 .
У зв`язку з цим, особа 4, щодо якої здійснюється досудове розслідування, діючи спільно та погоджено з особою 1, упродовж 20-21 січня 2014 року, зі свого мобільного телефону НОМЕР_2 мав чисельні телефонні контакти з ОСОБА_13 , який при цьому користувався номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , під час чого, зокрема, ставив завдання щодо залучення близько 400 осіб для недопущення в`їзду до м. Києва автобусів з учасниками акцій протесту, затримання останніх та примусового вивезення їх у наперед визначені місця, з метою подальшого незаконного позбавлення волі.
Крім того, 20.01.2014, близько 11 год. 35 хв., та 21.01.2014, близько 12 год.50 хв., ОСОБА_11 та особа 3, на виконання вказівки ОСОБА_5 , відвідували офіс особи АДРЕСА_3 , де зокрема 21.01.2014, на нараді за участю особи 1, ОСОБА_14 щодо якого постановлено обвинувальний вирокта особою 4 їм були продубльовані вищевказані завдання, та, водночас, особа 1 висловив претензії щодо невиконання таких вимог в ніч з 20 на 21 січня 2014 року.
У свою чергу, ОСОБА_11 , у період 20-21.01.2014, з метою погодження своїх дії з ОСОБА_5 , який в цей час перебував за межами України, мав з ним чисельні телефонні контакти, здійснюючі дзвінки на номер останнього НОМЕР_1 , та приймаючи на свої номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4 дзвінки з вказаного номеру. В ході таких контактів ОСОБА_11 , сприймаючи ОСОБА_5 як свого керівника та роботодавця, детально повідомляв йому про задачі, що ставились особою 1 та особою 4 стосовно залучення великої кількості осіб для протидії акціям протесту, застосування до протестувальників фізичного насильства, їх затримання та протиправного позбавлення волі.
Так само ОСОБА_5 , використовуючи мобільний номер НОМЕР_1 , у період 20-21.01.2014 мав чисельні телефонні контакти з особою 1, який при цьому користувався телефоном з номером НОМЕР_5 , особою 3, який користувався номером НОМЕР_6 , а також один контакт з особою 4 21.01.2014 о 05 год. 12 хв., який користувався номером НОМЕР_2 .
При цьому ОСОБА_5 , діючи спільно та погоджено з особою 1, з корисливих мотивів, бажаючи отримати запропоновану останнім матеріальну винагороду, вимагав від ОСОБА_11 повного та неухильного, без будь-яких обмежень, виконання тих задач, які перед ним ставили особа 1 та особа 4, обіцяючи за це велике грошове заохочення.
Разом з тим, знаючи про те, що напередодні, в ніч з 20 на 21 січня 2014 року, у Києві відбувались масові зіткнення протестувальників з особами, які із застосуванням насильства намагались протиправно протидіяти акціям протесту (так званими «тітушками»), особа 2 розробив план злочинних дій. Згідно цього плану, учасники бійцівського клубу «Оплот» мали спровокувати конфлікти з окремими протестувальниками у місці, віддаленому від району проведення акцій протесту, з тим, щоб ті покликали на допомогу активістів «Автомайдану», і, таким чином, використовуючи значну перевагу у чисельності осіб, організованих особою 2 над активістами «Автомайдану», можна було б вчинити відносно останніх хуліганські дії із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, а деяких, наперед невизначених активістів, - викрасти та вивезти у заздалегідь обумовлене місце з метою подальшого катування.
З цією метою особою 2 була обрана станція метро «Петрівка», яка є однією з найбільших у Києві за пасажиропотоком, особливо у робочі дні, в часи «пік», що збільшувало можливості виявити учасників акцій протесту, визначивши їх за візуальними ознаками - використанням атрибутики «Євромайдану» на одязі та інших речах.
Крім того, координуючи та погоджуючи свої дії з невстановленими особами, особа 2 визначив в якості місця, куди можна було б вивезти викрадених активістів Революції Гідності та надалі утримувати, незаконно позбавляючи волі і застосовуючи катування, лісосмугу неподалік від станції метро «Бориспільська», в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві.
З метою створення сприятливих умов для вчинення вказаних злочинів, 21.01.2014 р. близько 20 год. невстановленими особами у вказаному місці розгорнуто намети.
При цьому, ОСОБА_11 , приблизно о 19 год. 26 хв., прибув у вказану лісосмугу. Діючи згідно відведеної йому особою 1, особою 4 та ОСОБА_5 ролі, за попередньою змовою з ними, ОСОБА_11 мав сприяти вчиненню незаконного позбавлення волі наперед невизначеного числа протестувальників шляхом надання засобів та усунення перешкод, залучивши за матеріальну винагороду до скоєння злочину у ролі пособників своїх знайомих, які мали охороняти намети.
У зв`язку з цим ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно та погоджено з особою 1, особою 4, ОСОБА_5 та іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, залучив до охорони наметів за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США ОСОБА_12 , відносно якого судом ухвалено обвинувальний вирок, і який, у свою чергу, за вказівкою ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_15 залучив осіб у невстановленій кількості, які мали охороняти намети, і, таким чином, сприяти незаконному позбавленню волі активістів Революції Гідності, шляхом надання іншим співучасникам злочину (передусім виконавцям і організаторам) засобів та усунення перешкод - а саме у спосіб недопущення вільного переміщення осіб, незаконно позбавлених волі та їх втечі, а також проникнення на територію розміщення палаток сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочинів або припинити їх вчинення.
Зокрема, ОСОБА_12 , з вказаною метою за грошову винагороду в розмірі 800 грн. залучено ОСОБА_16 , відносно якого судом ухвалено обвинувальний вирок, який разом з іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, прибув у вказану лісосмугу неподалік від станції метро «Бориспільська», в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві, 21.01.2014 року, не пізніше 21 год. 09 хв., та, виконуючи відведену йому роль, з корисливих мотивів, діючи погоджено з ОСОБА_12 , постійно перебував у зазначеному наметовому таборі щонайменше з 21 год. 09 хв. 21.01.2014 до 4 год. 49 хв. 22.01.2014, а також, за викладених далі обставин, залучив до скоєння незаконного позбавлення волі людини у ролі пособників осіб з числа своїх знайомих, у тому числі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відносно яких ухвалено обвинувальні вироки.
Крім того, на виконання вказівки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , що діяв спільно та погоджено з ним та невстановленими на даний час особами, сприяючи наступному вчиненню злочину шляхом надання засобів та знарядь, а також усунення можливих перешкод, 21.01.2014, в період щонайменше з 20 год. 00 хв. до 20 год. 37 хв., перебуваючи у офісі, розташованому по АДРЕСА_4 , належному особі 1, отримав від невстановлених осіб предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці у кількості близько 30 одиниць, які надалі, не пізніше 21 год. 15 хв., відвіз до вказаного наметового табору, розміщеного в районі АДРЕСА_5 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві, і залишив у наметі, у віданні осіб, які там перебували.

В подальшому, ОСОБА_11 , не пізніше 21 год. 27 хв., залишив територію наметового табору, виїхавши у напрямку КПП по трасі Київ-Житомир. Так само в район вказаного КПП після 21 год. 30 хв. за вказівкою ОСОБА_11 виїхав і ОСОБА_12 .
Того ж дня, близько 22 год., очолювані особою 5 щодо якого здійснюється досудове розслідування, який діяв за вказівкою особи 2, невстановлені слідством особи з білими балаклавами на обличчях, які мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (біти) та інші невстановлені предмети, перебуваючи в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, діючи у складі групи з особою 6, щодо якого здійснюється досудове розслідування, особою 7, обвинувальний акт щодо якого знаходиться на розгляді в суді, ОСОБА_19 щодо якого постановлено обвинувальний вирок та особою 8, щодо якого здійснюється досудове розслідування, спільно та погоджено, за попередньою змовою з ними, згідно розроблено ним плану, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» по Оболонському проспекту ОСОБА_9 та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій, викрали його, здійснивши з цією метою у складі групи напад на потерпілого із застосуванням фізичної сили у виді нанесення останньому ударів у різні частини тіла, у тому числі предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень і заподіявши, таким чином, ОСОБА_9 фізичні страждання, а надалі перемістивши проти його волі у салон автобусу SCANIA К113, державний номерний знак НОМЕР_7 .
При цьому особа 5. та особа 7, періодично отримуючи вказівки від особи 2, який контактував з ними з власного номеру мобільного телефону НОМЕР_8 на належні їм номери НОМЕР_9 та НОМЕР_10 відповідно, у такий спосіб виконували функцію координаторів, передаючи вказівки особи 2, як організатора злочину, іншим учасникам викрадення ОСОБА_9 , зокрема, особі 6, ОСОБА_19 та особі 8, які протиправно, з використанням примусу, завели ОСОБА_9 до автобусу, з метою незаконного позбавлення його волі.
Після викрадення ОСОБА_9 , особа 7, ОСОБА_19 та особа 8, виконуючи відповідні інструкції особи 2, які особа 5 та особа 7 отримували по телефону, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на подальше незаконне позбавлення волі потерпілого у спосіб його насильницького утримання в салоні автобусу та переміщення в район наметового табору біля станції метро «Бориспільська», діючи погоджено з особою 6, виконуючи відведену їм роль, залишились у вказаному автобусі - SCANIA Kl13, перебуваючи упродовж переїзду поряд з ОСОБА_9 та тримаючи його на сидіннях у задній частині салону.
При цьому, особа 5, особа 7, ОСОБА_19 , особа 8, а також інші, не встановлені учасники викрадення ОСОБА_9 , діючи спільно та погоджено, за попередньою змовою групою осіб, 21.01.2014 в період приблизно з 22 год. до 23 год. 50 хв., тобто в процесі протиправного утримання потерпілого в автобусі, періодично наносили йому удари в різні частини тіла і таким чином, заподіювали фізичні страждання, ставлячи питання щодо начебто його участі в Революції Гідності та намагаючись отримати від нього з даного приводу зізнання.
Водночас, ОСОБА_11 21.01.2014 о 22 год. 14 хв., рухаючись в районі Рибальського острову в м. Києві у напрямку КПП по трасі Київ-Житомир, отримавши на свій мобільний телефон з номером НОМЕР_3 від невстановленої особи, яка користувалась мобільним телефоном з номером НОМЕР_11 , відомості про викрадення ОСОБА_9 , постійно координуючи свої дії з особою 4, який при цьому користувався мобільним номером НОМЕР_2 , і, у свою чергу, також контактував з вищевказаною особою - власником номеру НОМЕР_11 , а надалі з особою 1, який використовував мобільний номер НОМЕР_5 та ОСОБА_20 , який використовував мобільний номер НОМЕР_8 , - реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння вчиненню незаконного позбавлення волі наперед невизначеного числа протестувальників шляхом надання засобів та усунення перешкод, змінив свій маршрут руху та висунувся в район виїзду з Києва по трасі Київ-Вишгород, куди прибув приблизно о 22 год. 27 хв. та орієнтовно до 22 год. 39 хв. - 22 год. 42 хв. очікував прибуття автобусів з учасниками викрадення ОСОБА_9 .
Після приїзду останніх 21.01.2014, у вказаний період часу, тобто з 22 год. 39 хв. до 22 год. 42 хв., в місце, де перебував ОСОБА_11 , а саме в район виїзду з Києва по трасі Київ-Вишгород, в межах дії ретрансляційних веж, розташованих по вул. Богатирській, 30 та АДРЕСА_6 , ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скоординував подальші дії з невстановленими особами з числа учасників викрадення ОСОБА_9 , та надалі, не пізніше 22 год. 45 хв. виїхав у напрямку КПП, розташованого по трасі Київ-Житомир. У свою чергу, учасники викрадення ОСОБА_9 , у тому числі особа 5, особа 7, ОСОБА_19 та особа 8. та інші, на даний час невстановлені особи, продовжуючи протиправно утримувати потерпілого у салоні автобусу SCANIA К113, державний номерний знак НОМЕР_7 , близько 21 год. 44 хв. вирушили в напрямку міста Вишгород.
Так, в період з 22 год. 44 хв. до 23 год. 50 хв., потерпілого ОСОБА_9 , в процесі його незаконного позбавлення волі, переміщено зазначеним автобусом за орієнтовним маршрутом: вул. Богатирська - м. Вишгород Київської області - вул. Дніпроводська - вул. Богатирська - вул. Озерна - вул. Лугова - вул. Шахтарська - вул. Вікентія Хвойки - вул. Межигірська - Набережно- Печерська дорога - вул. Колекторна, 24/26. При цьому особа 5 та особа 7, постійно узгоджуючи свої дії із особою 2, як організатором злочину, продовжували контактувати з останнім з мобільних телефонів, використовуючи для цього свої мобільні номери НОМЕР_9 і НОМЕР_10 та зв`язуючись із особою 2, який користувався номером НОМЕР_8 .
Крім того, у вказаний період також відбувались телефонні контакти різної тривалості між ОСОБА_11 та особою 4; особою 4 та особою 2 і ОСОБА_21 .
Після викрадення ОСОБА_9 , під час його транспортування іншими співучасниками злочину в наметовий табір біля станції метро «Бориспільська», ОСОБА_16 , залучений за раніше викладених обставин до вчинення злочину ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_11 , який, в свою чергу, діяв спільно та погоджено з ОСОБА_5 , особою 1 та особою 4, перебуваючи у вказаному таборі, бажаючи отримати запропоновану йому ОСОБА_12 та ОСОБА_15 грошову винагороду у розмірі 800 грн., діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел та виконуючи відведену йому, зокрема ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_11 роль пособника незаконного позбавлення волі людини, сприяючи вчиненню злочину шляхом надання засобів, періодично контактуючи з даного приводу та координуючи свої дії з ОСОБА_12 по мобільному телефону, який при цьому користувався номером НОМЕР_12 , залучив до подальшого вчинення злочину у ролі пособників осіб з числа своїх знайомих, зокрема ОСОБА_22 . З цією метою, 21.01.2014 о 22 год. 34 хв. ОСОБА_16 зі свого мобільного телефону НОМЕР_13 подзвонив ОСОБА_23 на його номер НОМЕР_14 , та запропонував прибути в район станції метро «Бориспільська», на що останній погодився, прибувши у вказане місце 22.01.2014 орієнтовно в період між 0 год. 24 хв. та 0 год. 39 хв.
У свою чергу, ОСОБА_18 , щодо якого постановлено обвинувальний вирок, залучений за раніше викладених обставин до вчинення злочину ОСОБА_12 , який діяв за вказівкою ОСОБА_11 , котрий, в свою чергу, діяв спільно та погоджено з ОСОБА_5 , особою 1, ОСОБА_24 та особою 4, з тією ж метою та наведених мотивів, періодично спочатку контактуючи з даного приводу та координуючи свої дії з ОСОБА_12 по мобільному телефону, який при цьому користувався номером НОМЕР_12 , зі свого номеру НОМЕР_15 , а в подальшому перебуваючи поряд з ОСОБА_12 , залучив за його вказівкою до подальшого вчинення злочину у ролі пособників не встановлених на даний час слідством осіб з числа своїх знайомих, які прибули в район станції метро «Бориспільська» не пізніше 23 го. 50 хв. 21.01.2014.
21.01.2014 р. близько 23 год. 50 хв., особа 5, особа 7, ОСОБА_19 , особа 8. та особи, які на даний час слідством не встановлені, продовжуючи свої злочинні дії, пов`язані із викраденням ОСОБА_9 та незаконним позбавленням його волі, діючи погоджено з особою 6, на виконання вказівок особи 2, перевезли потерпілого до зазначеного наметового табору, розташованого в лісосмузі в районі АДРЕСА_5 , неподалік від станції метро «Бориспільська». У даному місці потерпілого, проти його волі, було передано групі осіб, у числі яких знаходився ОСОБА_16 , що перебував у наметовому таборі з 21 год. 09 хв., особа 2 з 23год. 05 хв. та особа 6, що прибув туди не пізніше 23 год. 07 хв., а також інші особи, у тому числі невстановлені слідством.
Особа 2, реалізуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб, й надалі, щонайменше в період з 23 год. 50 хв. 21.01.2014р. до 1 год. 19 хв. 22.01.2014, незаконно утримував ОСОБА_9 , позбавляючи його волі та супроводжував такі дії катуванням, заподіюючи потерпілому фізичних страждань.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на сприяння вчиненню незаконного позбавлення волі людини шляхом надання засобів та усунення перешкод, діючи спільно та погоджено з іншими учасниками злочину, у тому числі невстановленими слідством та будучи достеменно обізнаним про насильницьке переміщення потерпілого ОСОБА_9 до наметового табору, ОСОБА_11 , координуючи через особу 4 свої дії з особою 2 та особою 1, повернувся у вказане місце разом з ОСОБА_12 22.01.2014 близько 0 год. 05 хв.
Надалі ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи спільно та погоджено з ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та невстановленими слідством особами, за попередньою змовою з ними, координуючи свої дії по телефону з особою4, який, у свою чергу, під час незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 контактував з особою 2 та особою 1, діючи за погодженням з ОСОБА_5 , як пособником та підбурювачем до злочину, бажаючи отримати обіцяну останнім грошову винагороду, з моменту свого повернення до вказаного наметового табору, а саме з 0 год. 05 хв. і до 1 год. 19 хв. 22.01.2014, сприяв незаконному позбавленню волі ОСОБА_9 , яке супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, - шляхом надання іншим співучасникам злочину, зокрема особі 2, засобів та усунення перешкод - у спосіб недопущення вільного переміщення ОСОБА_9 , у безпосередній близькості до якого ОСОБА_11 під час вчинення злочину періодично перебував спільно з іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, у групі з ними, умисно перешкоджаючи, таким чином, вільному вибору поведінки потерпілим, волевиявленню останнього щодо залишення місця незаконного позбавлення волі, зокрема, втечі, крім того, проникненню на територію розміщення палатки, у якій утримували потерпілого, сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочину або припинити його вчинення, а також залучивши до скоєння злочину у ролі пособника свого знайомого - ОСОБА_12 та через останнього ОСОБА_16 , який, у свою чергу, залучив ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , а також залучивши інших невстановлених слідством осіб, які сприяли незаконному позбавленню волі ОСОБА_9 у спосіб недопущення його вільного переміщення, перешкоджання власному вибору поведінки потерпілим, його волевиявленню щодо залишення місця незаконного позбавлення волі та проникненню на територію розміщення намету, у якій утримували потерпілого, сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочину або припинити його вчинення.
Крім того, діючи спільно та погоджено з іншими співучасниками злочину, зокрема, особою 1, особою 4, особою 2, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , за попередньою змовою у групі з ними, з корисливих мотивів, маючи спільний умисел та цілі, усвідомлюючи мету та причини незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 , що полягали у намаганні примусити його зробити визнання в участі в Революції Гідності, а також отримати відомості про організаторів та фінансування протестних акцій в м Києві, сприяючи вчиненню злочину наданням засобів, ОСОБА_26 , перебуваючи поруч з наметом, де утримували потерпілого, а також у самому наметі, 22.01.2014, о 0 год. 36 хв. та о 0 год. 44 хв., брав через ОСОБА_12 у ОСОБА_16 мобільний телефон останнього з номером НОМЕР_13 , з якого здійснював дзвінки на номер дружини потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_27 , НОМЕР_16 , щоб отримати в неї відомості про можливу участь її чоловіка в акціях протесту під час Революції Гідності.
За участь у вчиненні незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 у ролі пособника та підбурювача, а також за організацію залучення в період 19-22 січня 2014 року осіб для участі у заходах, спрямованих на протидію акціям протесту, ОСОБА_5 після повернення в Україну, а саме, 22.01.2014 близько 11 год. 20 хв., перебуваючи в місті Києві, в районі будівлі по вул. Лаврській, 16, отримав від особи 1 грошову винагороду у розмірі близько 200 000 доларів США.
Того ж дня, близько 12 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, в домоволодінні по АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_11 за участь у вчиненні незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 , як грошову винагороду, частину грошових коштів, отриманих від особи 1, у розмірі 15 000 доларів США.
22.01.2014р. в період приблизно між 23 год. 50 хв. та 23 год. 55 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 зустрілись з ОСОБА_16 в районі АДРЕСА_7 , де передали останньому за участь у вчиненні злочину в ролі пособника, який сприяв незаконному позбавленню волі ОСОБА_9 іншими співучасниками наданням засобів та усуненням перешкод, раніше обумовлену грошову винагороду в розмірі 800 грн., а також грошову винагороду у цьому ж розмірі для ОСОБА_28 , залученого ОСОБА_16 з метою вчинення злочину.
За участь у вчиненні незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 у ролі пособника, ОСОБА_16 , за невстановлених слідством обставин, перебуваючи на житловому масиві «Троєщина» у Деснянському районі міста Києва, зустрівся з ОСОБА_29 та передав йому раніше обумовлену грошову винагороду в розмірі 800 грн.
При проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 виявлено синець - на повіках лівого ока, садна обличчя, контузію 1 ступеню лівого ока, спричинені тупим предметом (предметами), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
До того ж, за вищенаведених обставин, в ніч з 21 на 22 січня 2014 року в період часу приблизно з 23 год. 50 хв. до 00 год. 30 хв., особа 2, перебуваючи у наметовому таборі, розташованому в лісосмузі, неподалік від станції метро «Бориспільська», в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві, діючи за попередньою змовою групою осіб, у тому числі з невстановленими слідством особами, спільно та погоджено з ними, під час незаконного позбавлення волі викраденого за його наказом ОСОБА_9 , умисно заподіював потерпілому сильні фізичні та моральні страждання шляхом мучення, а саме у спосіб стискання геніталій потерпілого, викручування йому рук та вчинення інших насильницьких дій відносно нього, з метою примусити зробити визнання в участі в Революції Гідності, а також отримати відомості про організаторів та фінансування протестних акцій в м. Києві, якими потерпілий взагалі не володів.
При цьому ОСОБА_11 , залучений ОСОБА_5 за вищенаведених обставин до вчинення злочину шляхом умовляння (надання вказівок) та підкупу (обіцянки винагороди), реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво вчиненню катування відносно ОСОБА_9 , та, виконуючи відведену йому роль, діючи за попередньою змовою у групі осіб, погоджено з ОСОБА_5 , особою 1, особою 2 та особою 4, з моменту прибуття до наметового табору, а саме з 0 год. 05 хв. і до приблизно 0 год. З0хв.сприяв катуванню відносно ОСОБА_9 шляхом надання іншим співучасникам злочину, зокрема особі 2, засобів та усунення перешкод - у спосіб недопущення вільного переміщення ОСОБА_9 , у безпосередній близькості до якого ОСОБА_11 під час вчинення злочину періодично перебував спільно з іншими, у тому числі невстановленими слідством особами у групі з ними, умисно перешкоджаючи, таким чином, вільному вибору поведінки потерпілим, волевиявленню останнього щодо залишення місця незаконного позбавлення волі та катувань, зокрема, втечі, крім того, проникненню на територію розміщення намету, у якому утримували потерпілого, сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочину або припинити його вчинення.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 за наведених вище обставин вчинив пособництво у катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі - отримати від нього відомості та визнання, здійсненого за попередньою змовою групою осіб, а саме усприянні вчиненню вказаного злочину іншими співучасниками наданням засобів, а також у підбурюванні, тобто схиленні до вчинення цього злочину іншого співучасника шляхом умовляння та підкупу, тобто вчинив злочин, передбачений ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 127 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційних скарг сторони захисту, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційних скарг і доповнення, доводи потерпілого та його представника, які заперечили щодо задоволення апеляційних скарг, вирішивши клопотання сторони захисту, заслухавши пояснення сторін, відповіді на запитання суду, заслухавши учасників кримінального провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Насамперед слід зазначити, що судом належним чином були повідомлені всі учасники кримінального провадження. Захисник ОСОБА_6 також був належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду, про що свідчить звіт про відправку електронної пошти. У судове засідання не з`явився. Жодних клопотань, заяв про відкладення розгляду апеляційного провадження або причини неприбуття у судове засідання не надходило.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо помилкових висновків суду першої інстанції про доведення вини ОСОБА_5 за ч. 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 127 КК України на думку колегії судів є необґрунтованими і доводяться наступними джерелами доказів, безпосередньо дослідженими судом першої інстанції, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 допитаними безпосередньо в суді першої інстанції і які підтвердили фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті;

- висновком експерта №481 від 06.03.2014 р., згідно якого у ОСОБА_9 на момент звернення за медичною допомогою 22.01.2014р. о 22:30 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець на повіках лівого ока, садна обличчя, контузія 1 ступеня лівого ока, вказані тілесні ушкодження могли утворитись 21.01.2014 та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом слідчого експерименту від 02.03.2015 за участю ОСОБА_9 в ході якого він вказав на маршрутну зупинку Оболонського проспекту неподалік входу у метро «Петрівка» у м. Київ, де детально розповів про обставини свого викрадення 21.01.2014 та подальшого катування;

- протоколом слідчого експерименту від 14.06.2017р. за участю ОСОБА_11 в ході якого він детально описав події, які мали місце 19-22 січня та 18-19 лютого 2014 року. Підтвердив факт безпосередньої організації протидії мирних акціям протесту, викрадення мітингувальників ОСОБА_30 та участі в організації вказаних дій в тому числі і ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2016 за участю ОСОБА_12 у ході якого він повідомив, що в ніч з 21 на 22 січня 2014 року знаходився біля метро «Бориспільська», в районі зупинки транспорту, де розташовувались дві палатки, там він спостерігав за в`їздом автобусів в м. Київ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2016р. за участю ОСОБА_12 в ході якого останній на місці показав приміщення з якого 21.01.2014 він за вказівкою ОСОБА_11 , отримав предмети спеціально пристосовані для спричинення тілесних ушкоджень, а саме палки (держаки від лопат) в кількості не менше 30, які в подальшому останній привіз на власному автомобілі неподалік станції метро Бориспільська до розташованого там намету в ніч 21.01.2014;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2015р., який залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.06.2016 р. стосовно ОСОБА_19 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 129 КК України та ОСОБА_31 за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, яким встановлено їх винність та факт викрадення і катування потерпілого ОСОБА_9 ;

- вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.05.2016р. стосовно ОСОБА_16 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, яким встановлено його винність та факт викрадення і катування потерпілого ОСОБА_9 ;

- вироком Київського апеляційного суду від 29.09.2020р. стосовно ОСОБА_17 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 307 КК України, яким встановлено його винність та факт викрадення і катування потерпілого ОСОБА_9 ;

- вироком Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.217р. відносно ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України яким встановлено його винність та факт викрадення і катування потерпілого ОСОБА_9 ;

- вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2018р. відносно ОСОБА_5 , яким встановлено преюдиційний факт того, що 17.02.2014 приблизно о 17 год. ОСОБА_5 отримав замовлення від невстановленої особи за грошову винагороду прийняти участь у перешкоджанні учасникам мирних акцій, які відбувались на Майдані Незалежності в м. Києві, яка полягала у залученні цивільних осіб (так званих «тітушок») для перешкоджання їх вільному переміщенню до центральної частини міста Києва;

- даними Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 21.02.2018 за вих. № 0.184-9347/0/1518 згідно якої ОСОБА_5 10.01.2014 виїхав за межі України, в`їзд зафіксовано 10:35 годині 22.01.2014р;

- протоколом тимчасового доступу від 27.02.2015р. здійсненому на підставі ухвали слідчого суді від 02.02.2015р. в справі №757/2557/15к, в ході якого вилучено інформацію про з`єднання ОСОБА_32 та ОСОБА_33 . Так, у ході аналізу технічної інформації оператора стільникового зв`язку ПрАТ «КиївСтарДж.Ес.Ем.» - трафіку з`єднань абонентського номеру ОСОБА_32 НОМЕР_17 встановлено інтенсивність та його співрозмовників протягом січня 2014 року: ОСОБА_34 205; ОСОБА_35 168; ОСОБА_36 , колишній начальник охорони Міністра МВС України 59; ОСОБА_37 , колишній начальник ГУБОЗ МВС України 48; ОСОБА_20 , ГО «Оплот» - 9, ОСОБА_5 33, ОСОБА_38 - 32.

- протоколом тимчасового доступу від 08.06.2017р. здійсненому на підставі ухвали слідчого суді від 19.05.2017 в справі №757/27920/17к в ході якого вилучено інформацію про телефонні з`єднання абонента за телефонним номером НОМЕР_6 , яким користувався ОСОБА_38 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.12.2016р., який здійснений на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2016 в справі №757/61193/16к, в ході якого вилучено інформацію про телефонні з`єднання абонента за телефонним номером НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_11 ;

- протоколом тимчасового доступу від 11.01.2017р., здійсненому на підставі ухвали слідчого суді від 13.12.2016 в справі №757/61787/16к в ході якого вилучено інформацію про телефонні з`єднання абонента за телефонним номером НОМЕР_18 , яким користувався ОСОБА_11 ;

- протоколом тимчасового доступу від 16.08.2017р. здійсненому на підставі ухвали слідчого суді від 04.08.2017р. в справі № 757/45273/17к згідно якого ОСОБА_5 за належним йому номером телефону НОМЕР_1 в період з 11.03.2015р. по 12.05.2015 здійснював дзвінки в переважній більшості «абоненту Б», фіксація якого здійснювалась базовими станціями за адресами АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 , що в черговий раз, якщо звернути увагу на місце реєстрації обвинуваченого, підтверджує належність згаданого телефону саме обвинуваченому ОСОБА_5 ;

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо заперечення фактичних обставин злочину непереконливими, оскільки вони спростовуються вищевказаним доказами, які суд першої інстанції визнав допустимими, належними і достатніми у своїй сукупності для визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 127 КК України поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п. 29-30 рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи фактичні обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, висновки Європейського суду з прав людини, погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_5 за ч. 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 127 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався положень, передбачених ст. ст. 50, 65 КК України і призначив покарання з урахуванням принципу індивідуалізації покарань і правильно застосував положення ч.4 ст. 70 КК України . Врахував положення ст. 12 КК України, тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні малолітніх дітей, характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, зокрема наявність на його утриманні малолітніх дітей та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Стосовно доводів захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відсутності події катування, апеляційний суд вважає їх непереконливими, оскільки показання потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні повністю спростовують такі доводи. Доводи про наявність у потерпілого лише легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи, не заслуговують на увагу колегії суддів апеляційної інстанції, адже в першу чергу для констатації факту катування є внутрішнє усвідомлення потерпілим протиправних дій та його відчуття.

Вказане узгоджується із позицією викладеною в рішенні ЄСПЛ "Тенасе проти Румінії" від 25.05.2019, де зазначено, що відсутність будь-яких тілесних ушкоджень, так само як наміру на приниження потерпілого не може виключати порушення ст. 3 Конвенції ООН проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання.

Крім того, відповідно до висновку психолога від 21.12.2018 ОСОБА_9 має значні зміни в психоемоційному та фізичному стані, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і які виникли внаслідок подій, які мали місце 21.01.2014.

Доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відсутність складу злочину, інкримінованого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 127, оскільки на момент вчинення злочину останній перебував за межами України спростовується наступним.

В ході судового розгляду відкриті стороною захисту дані стосовно здійсненого ОСОБА_5 перельоту рейсами Мале (20:50 по Києву) - Стамбул (04:30 по Києву) 21.01.2014 та Стамбул (07:50 по Києву) - Київ (09:55) 22.01.2014 підтверджують, що жоден із дзвінків, які зафіксовані за трафіками за номером НОМЕР_1 , яким користувався обвинувачений, не був здійснений в період польоту. Тобто він не міг здійснювати будь-які дзвінки за Київським часом в період з 20:50 по 04:30 год. 21.01.2014 та з 06:50 по 09:55 год. 22.01.2014.

Водночас в період з 20.01.2014 по 22.01.2014, за винятком часу проведеного обвинуваченим в польоті, активно здійснювались телефонні дзвінки між ОСОБА_5 та ОСОБА_30 (12:10 год., 19:23 год. 20.01.2014), між ОСОБА_5 та ОСОБА_39 (2 смс-повідомлення), між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (15:04 год., 15:08 год. 20.01.2014), між ОСОБА_5 та ОСОБА_30 (10:34 год., 10:35 год., 10:36 год., 11:10 год. 21.01.2014), між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (04:58 год., 05:03 год., 05:11 год., 05:17 год., 05:18 год. 21.01.2014), між ОСОБА_5 та ОСОБА_30 (10:44 год., 11:14 год., 13:31 год. 22.01.2014).

Таким чином, доводи захисників в цій частині спростовуються вказаним активним трафіком телефонних дзвінків з вищевказаними особами, а надані стороною захисту дані щодо авіаквитків ОСОБА_5 лише підтверджують відсутність телефонних дзвінків в період польоту, що об`єктивно було неможливим, серед занадто активного трафіку телефонних дзвінків в період до та після польоту.

Щодо доводів захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині відсутності доказів про належність ОСОБА_5 телефонного номеру НОМЕР_1 , то вони спростовуються наступним.
Згідно показань свідка ОСОБА_11 , наданими в судовому засіданні від 29.10.2020, який показав, що неофіційно працював на ОСОБА_5 та за кілька днів до січневих подій останній із сім`єю виїхав на курорт, при цьому сказавши ОСОБА_11 та ОСОБА_40 слідкувати за справами фірми. Також ОСОБА_11 зауважив, що на період відсутності ОСОБА_5 на території України, вони контактували з ним за його іноземним номером. ОСОБА_5 , в свою чергу, під час надання вільних показів у суді першої інстанції вказав, що телефонував ОСОБА_11 та ОСОБА_40 з ресепшену, однак згідно трафіків вказаних осіб єдиний спільний абонент іноземного оператора з яким у них були контакти - це номер НОМЕР_1 .
Доводи захисника ОСОБА_7 стосовно неправильної визначеності підсудності і незаконного розгляду Дарницьким районним судом м. Києва кримінального провадження, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно ст. 32 КПК України більш тяжкий злочин, а саме за ч. 2 ст. 127 КК України був вчинений саме у Дарницькому районі м. Києва.
Стосовно доводів прокурора про зміну зарахування ОСОБА_5 строку покарання і виключення вказівки на зарахування з 28.09.2014 по 26.05.2014 в строку покарання і строку відбуття покарання, який рахувати, на думку прокурора з дня постановлення вироку, а саме з 23.09.2021, враховуючи, що в матеріалах справи відсутня апеляційна скарга прокурора, апеляційний суд позбавлений можливості змінити вирок в цій частині, з тих причин, що дані доводи прокурора суперечать положенням ст. 408 КПК України, оскільки вказане тягне за собою погіршення становища обвинуваченого, що не припустимо при зміні вироку .
За таких обставин, оскільки в поданих апеляційних скаргах апелянтами не наведено об`єктивних доводів стосовно закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку суду першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які б були підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 з доповненнями та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 4, 5 ст. 27 ч. 2 ст. 127 КК України з призначенням покарання, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом 03 (трьох) місяців шляхом подання касаційної скарги, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:
_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3