У Х В А Л А

іменем України

31.03.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання прокурора у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Калинова, Попаснянського район, Луганської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В:
До Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 09.07.2021 направлено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по кримінальному провадженню № 0000455 від 08.04.2021.
Положеннями ч.5 п.20-5 Перехідних положень КПК України передбачено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
31.03.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
З поданих до суду матеріалів суд вбачає, що 15.04.2021 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його фактичного затримання з 19 годин 34 хвилин з 12.04.2021.
03.02.2022 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід тримання під вартою до 03.04.2022.
09.07.2021 обвинувальний акт у кримінальному провадженні
№ 0000455 від 08.04.2021 відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 направлено для розгляду до Бердянського міськрайонного суду.
Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10.03.2022 №4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Ризики передбачені ст.177 КПК України які були враховані слідчим суддею під час обрання та продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, не змінились та продовжують існувати на теперішній час.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Захисник обвинуваченого не заперечувала проти даного клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Заслухавши прокурора, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та, або суду.
Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яке відповідно до
ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, та за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, перебуваючи та вільно пересуваючись на свободі, ОСОБА_5 зможе безперешкодно змінити місце проживання з метою уникнення покарання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що унеможливить проведення слідчих дій за його участю та прийняття процесуальних рішень у розумні строки. Крім того вказаний ризик підтверджується тим фактом, що громадянин ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає вже за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 . Також цей ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи та проживання на території міста Бердянськ, Запорізької області.
-згідно п.5 ч.2 ст. 177 КПК України підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Даний ризик підтверджується тим фактом, тим, що ОСОБА_5 неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, на разі не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що перебуваючи на волі він може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, вважаю, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування.
- враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не можливе.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.
Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Верховний Суд у повідомленнях, оприлюднених на офіційному веб-сайті установи 24 лютого та 4 березня 2022 року, зазначив, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України України, строк тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 31.03.2022 р. по 29.05.2022 р.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1

31.03.2022