ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
19.07.1999 вироком Київського районного суду м. Донецька за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК України) (в редакції 1960 р.) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з відстрочкою виконання на 2 роки та штрафу в сумі 680 грн.;
29.04.2002 вироком Київського районного суду м. Донецька за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком 2 роки;
17.04.2003 вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
26.06.2003 вироком Київського районного суду м. Донецька за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;
25.12.2003 вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого 09.09.2005 за ухвалою Торезського міського суду Донецької області від 01.09.2005 про заміну невідбутого строку 1 рік 11 місяців 25 днів на виправні роботи;
21.08.2008 вироком Київського районного суду м. Донецька за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 353 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;
14.11.2008 вироком Авдіївського районного суду Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільненого 10.06.2011 умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 7 днів;
27.12.2013 вироком Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
23.05.2013 вироком Центральноміського районного суду м. Макіївки Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;
09.07.2013 вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;
11.10.2013 вироком Калінінського районного суду м. Донецька за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;
27.11.2013 вироком Калінінського районного суду м. Донецька за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці;
13.05.2017 вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці;
10.07.2018 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, звільненого 20.03.2019 умовно-достроково на 2 місяці 9 днів,
25.06.2021 вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
разом з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваним від 06 жовтня 2021 року,
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
09.05.2021 в період часу з 12:00 по 13:30 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину «Aspor» у павільйоні № 26, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі столу викрав мобільний телефон марки «Huawei» моделі «P9 3/32GB» в корпусі сірого кольору вартістю 2 200,54 грн., який належить ОСОБА_4 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на зазначену суму. З викраденим майном ОСОБА_5 зник з місця скоєння злочину та розпорядився ним на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
06.10.2021 між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення відповідно до ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України). Зазначена угода згідно зі ст. 474 КПК України надійшла до суду разом з обвинувальним актом.
Виходячи зі змісту угоди про примирення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покарання, яке повинен понести обвинувачений у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання.
Потерпіла та обвинувачений, за участі його захисника, у підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення.
В підготовчому судовому засіданні процесуальний прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення узгодженого сторонами покарання, виходячи з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, та його дії судом кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При цьому в ході допиту обвинуваченого судом з`ясовано, що він цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, суспільно-небезпечні наслідки тяжких наслідків не настало, майнова шкода відшкодована, особу обвинуваченого, який раніше засуджений, офіційно не працевлаштований, за сімейним станом не одружений, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між підозрюваним та потерпілим і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Судом роз`яснено обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Крім того, оскільки ОСОБА_5 вчинив вищезазначений злочин до ухвалення вироку Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 25.06.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України, яким йому призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки, тому суд вважає за необхідне врахувати наступне.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, наведеній у постанові від 23.04.2020 у справі № 473/2536/19, провадження № 51-6459км19, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з іспитовим строком, суд визначає остаточне покарання згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.
Таким чином, у даному випадку покарання ОСОБА_5 слід призначити з урахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України та визначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та звільнивши ОСОБА_5 від його відбування за правилами ст. 75 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено судово-товарознавчу експертизу, висновок якої покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 343,24 грн. на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_5 .
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Оскільки ОСОБА_5 призначається умовне покарання, тому запобіжний захід відносно нього у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2022, слід змінити до набрання вироком законної сили на особисте зобов`язання із покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
За правилами ст. 72 КК України до строку покарання ОСОБА_5 необхідно зарахувати час його тримання під вартою з 19.05.2022 по 13.06.2022 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
На підставі угоди про примирення від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
До строку відбуття покарання зарахувати період тримання ОСОБА_5 під вартою з 19 травня 2022 року по 13 червня 2022 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2022 року, до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання із покладенням таких обов`язків:
прибувати до суду за першою вимогою;
повідомляти суд про зміну свого постійного місця проживання.
Негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні розміром 343 (триста сорок три) гривні 24 копійок.
Речовий доказ відеозапис з камер відеоспостереження магазину «Aspor», долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження прокурора.
Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1