Справа № 308/977/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 , на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000039 від 10 січня 2018 р. за фактом шахрайських дій ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000039 від 10 січня 2018 р. за фактом шахрайських дій ОСОБА_3 .
Заявник вказує, що у провадженні слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області старшого лейтенанта ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000039 від 10 січня 2018р. за фактом шахрайства ОСОБА_3 , де заявника визнано потерпілою. Заявник зазначає, що слідством зібрано всі докази вчинення ОСОБА_3 злочину, проте не повідомлено про підозру. В скарзі наведено виклад обставин справи, вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку із наявним у діях ОСОБА_3 , складу кримінального правопорушення ( шахрайства) у січні 2018р. заявник звернулася до правоохоронних органів із заявою про злочин. Як вказано у скарзі, ОСОБА_3 була три рази допитана та визнала, що отримала від ОСОБА_2 , грошові кошти в сумі 30 тисяч доларів США. Також визнала, що обманула ОСОБА_2 , щодо цілей на які позичала грошові кошти.
Заявник вказує, що ОСОБА_3 неодноразово шляхом обману, заволодівала грошовими коштами громадян. Зокрема, у такий самий спосіб вона заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 . На моє клопотання було допитано ще одну потерпілу ОСОБА_5 . Так, у липні серпні 2017 р. вона попросила в ОСОБА_5 у борг грошові кошти у сумі 20000,00 дол. США, потім еквівалент 3500,00 дол. США. Натомість вона пообіцяла , що через 2 місяці поверне 25500,00 Дол. США. Проте у вказаний строк вона гроші не повернула. Натомість написала їй розписку на вищеозначену суму. На численні прохання повернути кошти вона знаходила різна відмовки.
Окрім того, 15 березня 2018р. ОСОБА_6 знову звернулася до ОСОБА_5 і сказала , що їй потрібно 99 тис. гривень для того, щоб вона могла взяти у банку кредит та повернути всі кошти. Також дзвонила її мама та гарантувала, що ці кошти потрібні для того, щоб дочка могла взяти кредит у банку та у такий спосіб розрахуватись з нею. ОСОБА_5 надала їй 1500,00 дол. США, 500 Євро та 3000,00 гривень. Натомість ОСОБА_7 надала розписку на вищеозначену суму. Але і в цей раз вона обманула потерпілу. Гроші не повернула. Коли ОСОБА_5 просила в неї гроші то відповіла, що в неї грошей немає.
ОСОБА_2 , зазначає, що у цивільній справі №308/13322/21р. за її позовом про стягнення грошових коштів, ОСОБА_3 надала відзив , що грошових коштів вона не брала. Вказаний документ вона надала слідчому.
Так, заявник вказує на те, що слідством здобуто докази наявності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення - шахрайства.
ОСОБА_2 у скарзі вказує на те, що слідчий, здобувши достатньо доказів вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, не виконав вимог ст.279,278 КПК України, не склав письмового повідомлення про підозру та не вручив його підозрюваній.
Виходячи з вищевказаного керуючись ст..303, п.3 ч.2 ст. 308 КПК України, заявник просить суд: зобов`язати слідчого скласти письмове повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення за ст.190 КК України, та вручити його ОСОБА_6 .
Дослідивши матеріали поданої скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Гарантоване ст.55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.
Відповідно до ч.ч.1,2,4,5 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
З наведеного вбачається, що дії слідчого при здійснені ним повноважень чітко регламентовано, окрім того, він є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а він несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Процесуальний законом передбачено право та порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, що регламентовано главою 26 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження і цей перелік є вичерпним.
Так, у частині 1 статті 303 КПК України , на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Згідно ч. 2 вказаної норми, передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Таким чином, слідчі судді не наділені повноваженнями розглядати по суті скарги зумовлені бездіяльністю, оскарження якої вимогами ст. 303 КПК України не передбачено.
Зміст та вимоги скарги свідчать про те, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді. Оскільки заявник просить слідчого суддю: Зобов`язати слідчого скласти письмове повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення за ст.190 КК України, та вручити його ОСОБА_6 . Вказана у скарзі бездіяльність слідчого щодо не повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, не входить до переліку рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора які підлягають оскарженню під час досудового провадження. Разом із тим, такий перелік є вичерпним.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Здійснення у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, судового контролю за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню належить до повноважень слідчого судді.
У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, Европейського суду з прав людини 2002 - ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні здійснюється судами.
При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України "(Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74 - 75, рішення від 07 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально - правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
У справі «Preda and Dardari v. Italy (1999) Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь - яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.
Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щододоступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах « Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та « Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Таким чином КПК України чітко передбачає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування. Відповідно, КПК містить перелік рішень, які приймаються слідчим суддею за результатами розгляду скарги. Натомість, бездіяльність слідчого щодо не повідомлення чи зобов`язання слідчого про повідомлення особі у вчиненні кримінального правопорушення, до вказано переліку не входить, а тому розгляд такої скарги слідчим суддею є неможливим, так як виходить за межі його компетенції.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником подану скаргу, предмет якої не входить в перелік підстав для оскарження, що визначений ст. 303 КПК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Керуючись ст.ст. 303,304, 393,395 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000039 від 10 січня 2018 р. за фактом шахрайських дій ОСОБА_3 - відмовити.
Копію даної ухвали невідкладно надіслати заявнику разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1