Справа № 305/842/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: Феєра І.С. (головуючого), Животова Є.Г., Стана І.В., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С.І., прокурора Білика А.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/358/22 за апеляційною скаргою власника тимчасово вилученого майна директора ТОВ «Торговий дім «Український продукт» Повещенка М.Е., на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2022.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні за №0000187 від 15.05.2022 та накладено арешт на майно, а саме: на 33 (тридцять три) бутилі ємності по 10 л. кожна з алкогольними напоями (горілка, вино, чача) та видаткові накладні за №ЛГІУП 03492 та товарно-транспортні накладні від 14.05.2022 за №№ЛГІУП 03479, 03478, 03477, 03476, 03548, 03483, 03549, 03489, 03490, 03487, 03488, 03482, 03481, 03480, 03493.
Досудовим розслідування встановлено, що 14.05.2022 о 13 год. 14 хв. в ч/ч Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, надійшло повідомлення від працівників Рахівського РВП, про те, що ними на стаціонарному пості «Лазещина», було зупинено автомобіль марки «VOLZVAGEN» моделі «CARAVELLA», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив у вищевказаному автомобілі у 10-ти літровій скляній тарі в кількості 33 (тридцять три) бутля, горілчані вироби без акцизних марок з ознаками підроблення документів.
14.05.2022 вказане повідомлення було зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області за №2616, на підставі чого 15.05.2022 старшим дізнавачем СД Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187, з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.
В ході досудового розслідування встановлено, що 14.05.2022 близько 13 год. 14 хв. в с.Лазещина Рахівського району Закарпатської області, на ділянці автодороги «Мукачево-Рогатин-Львів» ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN» моделі «CARAVELLЕ», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був завантажений горілчаними виробами в кількості 33 бутля ємністю 10 л. кожний, та проїжджаючи через пост «Лазещина», пред`явив документи на перевезення вищевказаної горілчаної продукції, які містять ознаки підроблення, а саме видаткові накладні та товарно-транспортні накладні від 14.05.2022 на перевезення товару (алкогольних напоїв), де у графі автомобіль,
-2-

перевізник зазначено інший автомобіль, а саме «VOLKSWAGEN» моделі «TRANSPORTER» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 - водій ОСОБА_2 .
14.05.2022 в ході проведення огляду автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «CARAVELLЕ», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в останньому виявлено та вилучено 33 бутлі ємності по 10 л., алкогольних напоїв (горілка, вино,та чача).
Вилучені предмети можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять сліди злочину та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому визнані речовими доказами.
Транспортний засіб автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «CARAVELLЕ», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , у якому проведений огляд, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТД Український Продукт». У зв`язку із необхідністю своєчасного виявлення та фіксації обставин вчинення злочину, збереження його слідів, встановлення осіб, причетних до його вчинення, а також за умови неможливості отримання згоди на проведення огляду автомобіля від його власника, дана слідча дія проведена до постановлення ухвали слідчого судді у порядку ст.ст.234,237 КПК України.
16.05.2022 прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Біликом А.М. винесено постанову про перекваліфікацію кримінального провадження внесеного 15.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187, з ч.4 ст.358 КК України на ст.198 КК України та визначено підслідність за СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області.
Тому прокурор в своєму клопотанні просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на 33 ( тридцять три) бутилі в ємності по 10 л. кожну з алкогольними напоями (горілка, вино, чача) та видаткові накладні № ЛГІУП 03492 та товарно-транспортні накладні від 14.05.2022 року №№ ЛГІУП 03479, 03478, 03477, 03476, 03548, 03483, 03549, 03489, 03490, 03487, 03488, 03482, 03481, 03480, 03493, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та призначення ряду необхідних судових експертиз, з метою встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.
Ухвала слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про арешт майна мотивована тим, що вилучене 14.05.2022 під час проведення огляду місця події майно, має значення речових доказів у кримінальному проваджені №0000187 від 15.05.2022 та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі власник тимчасово вилученого майна - директор ТОВ «Торговий дім «Український продукт» Повещенко М.Е. просить скасувати ухвалу слідчого судді від 19.05.2021 та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. Вказує на те, що єдиною підставою для накладення арешту є збереження речових доказів, проти тому, що в ухвалі слідчого судді не зазначено, яким саме ознакам речового доказу відповідає вилучене майно. Окрім того, ні прокурор в межах клопотання, ні слідчий суддя в ухвалі не вказали на підтвердження яких обставин складу кримінального правопорушення дане майно може бути використане як речовий доказ. Більш того, вважає, що фабула, за якою досліджувалось питання щодо накладення арешту, а саме вилучення майна, що перевозилось через невідповідність водія та автомобіля, який здійснює перевезення, не відповідає подальшій кваліфікації, що була неодноразово змінена на момент розгляду клопотання і остаточна її редакція за ознаками
-3-
кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 КК України, про що в клопотанні не зазначено. Таким чином, слідчий суддя забезпечив збереження речових доказів без дослідження відповідності фактичним обставинам та кваліфікації та щодо того кримінального правопорушення, яке не розслідується. Окремо звертає увагу на те, що ні в клопотанні, ні в ухвалі не зазначено, які саме дії бажає провести орган досудового розслідування та які експертизи можуть підтверджувати чи перевіряти висунуту стороною обвинувачення версію подій. Додатково вказує на те, що очолюване ним підприємство займається оптовою торгівлею алкогольними напоями по всій території України. 14.05.2022 на блок-посту КПП с.Лазещина Рахівського району, було зупинено транспортний засіб «VOLKSWAGEN CARAVELLЕ», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався маршрутом Івано-Франківськ - Рахів. Даний транспортний засіб здійснював доставку алкогольних товарів контрагенту Товариства. В ході перевірки водій надав представникам поліції всі необхідні супровідні документи (копію ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, сертифікати та посвідчення якості алкогольних напоїв, видаткові накладні на товар з товарно-транспортними накладними. Згідний, що в супровідних ТТН, які готувались 13.05.2022 надруковані були інші марка автомобіля та номер транспортного засобу, однак це відбулось через те, що автомобіль, який був зазначений в ТТН не зміг виїхати по маршруту через технічні несправності. Звертає увагу на те, що при перевірці наявності документів та законності перевезення алкогольних напоїв органу досудового розслідування було надано сертифікати відповідності продукції, договори поставки та документи, що підтверджують здійснення Товариством законної діяльності. Таким чином, невідповідність інформації у супровідних документах, враховуючи наявність всіх інших документів, що підтверджують законність перевезення вилученого майна, є нічим іншим як форс-мажор і не мають ознак кримінального правопорушення. Окремо наголошує на тому, що слідчий суддя під час накладення арешту не дослідив законність вилучення майна та наклав арешт на майно, що було вилучено не в межах кримінального провадження. Огляд місця події та тимчасове вилучення майна було проведено без відповідного дозволу та за відсутності звернення з клопотанням до слідчого судді після огляду, що свідчить про обмеження права власності ТОВ «Торговий дім «Український продукт». Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки власник арештованого майна не був присутнім під час розгляду клопотання, а про наявність та зміст оскаржуваного судового рішення йому стало відомо лише 29.06.2022.
Судове провадження розглядається за відсутності власника майна, неявка якого з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що власник майна належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який пославшись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи правомірними висновки слідчого судді щодо наявності підстав для арешту майна, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши без змін оскаржувану ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, директором ТОВ «Торговий дім «Український продукт» ОСОБА_3 не пропущено.
Відповідно до вимог ст.ст.370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

-4-

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 19.05.2022 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання, в провадженні СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 15.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

14.05.2022 в ході проведення огляду автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «CARAVELLЕ», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , у вказаному транспортному засобі виявлено та вилучено 33 бутлі ємності по 10 л. алкогольних напоїв (горілка, вино,та чача).
Відповідно до постанови статшого дізнавача СД Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про визнання речовими доказами від 15.05.2022, виявлені та вилучені речові докази, а саме: 33 (тридцять три) бутилі ємністю по 10 л. кожна з алкогольними напоями (горілка, вино, чача), визнано речовими доказами та передано до камери зберігання речових доказів до Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області; видаткові накладні № ЛГІУП 03492 та ттн від 14.05.2022 № ЛГІУП 03479, 03478, 03477, 03476, 03548, 03483, 03549, 03489, 03490, 03487, 03488, 03482, 03481, 03480, 03493, визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження.
17.05.2022 прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Білик А.М. звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене 14.05.2022 під час проведення огляду місця події.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.ст.170 -173 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

-5-

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно є знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст.ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що алкогольна продукція та супровідні документи були вилучені, як такі, що можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять сліди злочину та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000187 від 15.05.2022.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно та документи є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст.98 КПК України, тому доводи апеляційної скарги з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими, позаяк відповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст.98 КПК України підтверджується матеріалами клопотання.
Доводи апеляційної скарги про те, що огляд автомобіля було проведено незаконно, а отже майно вилучено незаконно, колегія суддів відхиляє зважаючи на місце проведення огляду - блок-пост КПП «Лазещина» Рахівського району Закарпатської області та надання водієм власником оглянутого автомобіля добровільної згоди на його огляд
Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що на даний час на всій території України введено воєнний стан та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1455 від 29.12.2021 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан»: блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця
-6-

для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану; патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законодавством порядку надано право: перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи; у разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами.
Посилання представника ТОВ «Торговий Дім «Український Продукт» на те, що все майно яке було вилучене співробітниками поліції власність заявника та на всю продукцію вони мають ліцензії та накладні, суд в даному випадку не бере до уваги, оскільки ці фактичні обставини не впливають на розслідування кримінального провадження по вказаній правовій кваліфікації.
Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 цього Кодексу.

Крім того, ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2,3 ст.170 цього Кодексу слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування є всі підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям визначеним у ст.98 КК України та при цьому враховує правову кваліфікацію та обставини кримінального провадження.

За таких обставин, є достатні підстави вважати, що арештоване майно є доказом у кримінальному провадженні №0000187 від 15.05.2022, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення прокурора з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень власника майна встановив належні правові підстави, передбачені ст.170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Всупереч доводів апеляційної скарги матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості розпорядження вищевказаним майном, в тому числі і його відчуження.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

-7-

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурор довів існування достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, а відтак задля запобігання ризику знищення речових доказів, який необхідний для встановлення об`єктивної істини у справі, обґрунтовано наклав арешт на дане майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Крім того, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні не зазначено правових підстав щодо обґрунтування накладення арешту на вказане майно не можуть вважатись обґрунтованими, з огляду на наявні докази в матеріалах клопотання.
При прийнятті рішення, колегія суддів враховує і те, що арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Тому, посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ст.170 КПК України, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з метою збереження речових доказів і не суперечить вимогам ч.3 ст.170 КПК України.
Апеляційний суд не вбачає підстав сумніватися в розумності та співрозмірності такого обмеження права власності на майно ТОВ «Торговій дім «Український продукт», завданням кримінального провадження. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власників, апеляційним судом також не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що вилучена алкогольна продукція переміщувалась на законних підставах до контрагента Товариства, колегія суддів оцінює критично, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення

-8-

перевірки під час досудового розслідування для спростування або підтвердження даних доводів.

З цих же підстав апеляційний суд не знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що у розпорядженні Товариства наявні всі документи, що підтверджують законність оптової торгівлі алкогольними напоями та їх поставку на законних підставах, як на підставу для відмови у накладенні арешту на майно, оскільки відповідні факти підлягають перевірці в ході проведення слідчих дій.

Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяла у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст.ст.170-173 КПК України та положень, закріплених у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними.

Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст.ст.220,317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що директор ТОВ «Торговий дім «Український продукт» Повещенко М.Е не довів обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.
З цих підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу власника тимчасово вилученого майна директора ТОВ «Торговий дім «Український продукт» Повещенка М.Е. залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2022 про арешт майна в кримінальному провадженні за №0000187 від 15.05.2022, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: