ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1288/22 Справа № 183/4318/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 огли
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бікін Хабаровського краю, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого водієм в ТДВ «Новомосковське АТП», не одруженого, але зі слів проживаючого як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 121КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року відмовлено задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час строком до 02 жовтня 2022 року
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України істотно зменшується, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, проживає разом із жінкою як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, офіційно працює, має позитивні характеристики як за місцем роботи, так і проживання, є учасником бойових дій, його вік. Отже, у нього є міцні соціальні зв`язки, позитива репутація, тому ризик переховування знижується.
Зазначає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також істотно зменшується, з огляду на те, що підозрюваний хоча й знає анкетні дані свідків, проте деякі з них вже допитані, брали участь у слідчому експерименті та інших слідчих діях, тому вплив на них не змінить суттєво позицію сторони обвинувачення, оскільки підозра підтверджена й іншими вагомими доказами. Відтак, впливати на свідків є сумнівним.
Вказує, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.
Також зазначає, що домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби, з урахуванням того, що підозрюваний офіційно працевлаштований і це є його єдиним законним джерелом доходу, є також достатньо тяжким запобіжним заходом, оскільки підозрюваний не може залишити житло у цей період, він втрачає певні зв`язки у соціумі тощо.
В даному випадку цей запобіжний захід повністю запобігає ризикам, що доведені прокурором, а саме ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків.
Отже, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період доби, є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам кримінального провадження, особі підозрюваного та доведеним ризикам переховування та впливу на свідків.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою..
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що про наявність ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_7 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, розуміє, що у разі визнання його судом винним у його вчиненні його може бути засуджено судом до позбавлення волі на строк від 8 до 10 років, тому існує можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.
Зазначає, що про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 мешкає в одному населеному пункті зі свідками кримінального правоопрушення, тому останній, перебуваючи на волі, може на них впливати.
Вказує, що тяжкість інкримінованого злочину та його смертельні наслідки виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи обвинуваченого та тримання його під вартою, як виключну міру запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважали безпідставними.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
За вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Слідчим суддею дотриманий порядок застосування запобіжного заходу, передбачений ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала слідчого судді в повій мірі відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, відомостей про його особу, міцність соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав прокурор), у виді домашнього арешту в нічний час з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов висновку, який колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, адже він оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів і вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора жодним чином не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді, тому колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід, зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду провадження. Відсутні будь-які відомості про тиск з боку підозрюваного на потерпілого чи свідків, допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки, чи іншим чином перешкоджання кримінальному провадженню. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Отже, вирішуючи питання, поставлене прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, тяжкості покарання що загрожує, наявності постійного місця проживання, офіційного місця роботи, вік підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про недоцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внаслідок чого обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обмеження свободи особи, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4