№ 336/3420/22
н/п 1-кс/336/666/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст. слідчого СВ відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середню освіту, має на утриманні неповнолітню дитину, яка офіційно не працевлаштована, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001103 від 26.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

Слідчий за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням

За доводами клопотання ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за таких обставин.

26 липня 2022 року, приблизно о 13-00 годині, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , які заздалегідь домовившись про вчинення злочину, з прямим умислом на заволодіння чужим майном, поєднаним на заволодіння чужим майном, усвiдомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння передбачаючи його суспільно небезпечнi наслiдки і бажаючи їх настання, шляхом обману, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в третьому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , в яку в цей час входив власник житла ОСОБА_10 .

Далі, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , свідомо скориставшись похилим віком потерпілого, як приводом надання соціальної допомоги пенсіонерам, шляхом обману, як способом проникнення до житла ОСОБА_10 , з дозволу власника перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 з метою подальшого заволодіння грошовими коштами останнього, під приводом надання соціальної допомоги дитям війни та обміну ніби-то старих грошових купюр на новi, дiзнались від ОСОБА_10 , де останній зберігає власні грошові кошти та їх загальну суму.

Так, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , почали відволікати увагу потерпілого ОСОБА_10 та його дружини, яка в цей час також знаходилась в квартирі, ОСОБА_11 , від грошей, які перебували в поліетиленовому пакеті на кухонному столі. В результаті чого, ОСОБА_4 попрохала ОСОБА_11 , надати її пенсійне посвідчення для нібито складання документів для обміну старих грошей на нові, скориставшись відсутністю свідка ОСОБА_11 , яка вийшла з кухні та направилась до спальної кімнати для пошуку пенсійного посвідчення. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 разом, діючи за попередньою змовою, шляхом обману попрохали у потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти в розмiрi 127 000 гривень, які знаходилися на кухонному столі, з метою обміну купюр, в результаті чого потерпілий ОСОБА_10 передав ОСОБА_4 поліетиленовий пакет з грошовими коштами в розмiрi 127 000 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , отримавши від потерпілого поліетиленовий пакет з грошовими коштами, покинули вказану квартиру та зникли з місця вчинення злочину разом з грошовими коштами в розмірі 127 000 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_10 , чим завдали останньому матерiальний збиток на зазначену суму.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з підстав, наведених у ньому.

Захисники заперечили проти задоволення клопотання прокурора, вважали підозру необґрунтованою, яка заснована лише на відомостях, що отриманні в ході впізнання за участі потерпілого та свідка ОСОБА_11 , які в силу віку не мали безпомилково впізнати підозрюваних. Вказували також на недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, зокрема на відсутність даних про вчинення підозрюваною тиску на потерпілого, свідків. Послалися також на характеристику з місця проживання підозрюваної, наявність у неї дитини тощо. Просили обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрювана відмовилася надавати показання, але заперечувала проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши клопотання та доводи прокурора наданими доказами, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 131 КПК України запобіжний захід віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, переліченим у вказаній статті.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, окрім як прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як встановлено слідчим суддею та підтверджується матеріалами справи, слідчим відділенням відділу поліції № 3 ЗУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2022 за № 0001103.

08.09.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Вказане кримінальне правопорушення ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення перевірена слідчим суддею та підтверджується доданими до клопотання письмовими доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 26.07.2022;

- протоколами допиту потерпілого від 26.07.2022, свідка ОСОБА_11 від 26.07.2022, свідка ОСОБА_12 від 30.08.2022;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознимками за участі потерпілого, свідка ОСОБА_11 від 09.08.2022, свідка ОСОБА_12 від 30.08.2022.

Незважаючи на доводи захисників, наявні докази, які містяться в матеріалах провадження, свідчать про те, що ОСОБА_4 могла вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні, а отже підозра відповідає критерію обґрунтованості.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та інших обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з такого.

В судовому засіданні встановлено, що підозрювана не має офіційного джерела доходу, раніше не була судима, однак на даний час обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення надійшов в провадження Октябрського районного суду м. Полтави.

У тому ж кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.07.2022 відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави у виді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які були внесені, та ОСОБА_4 вийшла з-під варти 18.07.2022.

Вказані обставини у своїй сукупності вказують на те, що підозрювана може, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність, та з метою ухилення від відповідальності, вчинювати дії на перешкоджання кримінальному провадженню, у тому числі шляхом незаконного тиску на потерпілого та свідків, тобто існування ризиків, на які вказує прокурор, є доведеним.

Суд, відповідаючи на доводи захисту, зазначає, що ризик це обґрунтоване припущення, що підозрюваний, обвинувачений за відсутності запобіжного заходу зможе вдатися до дій, перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи вік потерпілого та свідка ОСОБА_11 , їх безпорадний стан в силу цього, можливість вчинення незаконного тиску на них з боку підозрюваною не може бути виключена.

Обираючи запобіжний захід, слідчий суддя виходить з таких міркувань.

Так, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній відповідно до приписів ч. 3 ст. 184 КПК України має визначити розмір застави.

При цьому положення п. 3 ч. 4 ст. 184 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею, не можуть бути застосовані, адже у провадженні, в якому звернувся слідчий із клопотанням, підозрюваній запобіжний захід обирається вперше.

Слідчим суддею встановлено, що застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави (як основного, так і альтернативного заходу) не є ефективним заходом забезпечення кримінального провадження, адже внесення застави не перешкоджає особі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст.194 КПК України).

Відповідно до положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та не є достатніми для запобігання визначеним ризикам.

Слідчий суддя зауважує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , законодавцем, незважаючи на воєнний стан та на відміну від деяких інших кримінальних правопорушень проти власності, не було віднесено до тяжких злочинів, та є злочином нетяжким.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є співмірним із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, є цілком достатнім для запобігання встановленим ризикам, та саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_4 із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, необхідність яких доведена матеріалами клопотання, у тому числі носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193-197 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, в суд за першим викликом, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися за межі м. Новомосковськ Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

4) утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

5) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній її обов`язки та наслідки їх невиконання.

Визначити строк дії цієї ухвали по 08 листопада 2022 року включно.

Цю ухвалу передати для виконання до Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, зобов`язавши названий орган негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1