печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУРУС» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2021 по справі №757/60683/21-к, у кримінальному провадженні №00001175 від 29.09.2021,-

ВСТАНОВИВ:
20.12.2021 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУРУС» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2021 по справі №757/60683/21-к у кримінальному провадженні №00001175 від 29.09.2021.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, оскільки сторона обвинувачення не надала доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, зазначене в своїй сукупності свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.

Представником ТОВ «ТАУРУС» адвокатом ОСОБА_4 надане клопотання про судовий розгляд за її відсутності, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі.

Слідчий та/або прокурор у кримінальному провадженні у судове засідання не з`явився, про час, дату та розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0001175, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2021 за фактом незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене організованою групою, в особливо великих розмірах за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження 16.11.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було накладено арешт на грошові кошти, суб`єктів господарювання, які знаходяться на розрахункових рахунках, у фінансових установах, в тому числі на рахунки ТОВ «ТАУРУС» (код за ):, а саме: МФО банку 337546, назва банку СУМСЬКА ФIЛIЯ АТКБ"ПРИВАТБАНК",М.СУМИ, номер рахунку НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , валюта рахунку 980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З тексту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2021 слідує, що слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «ТАУРУС» оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, набуте кримінально протиправним шляхом та отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Будь-яких інших правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження в вищевказаній ухвалі не наведено.

Натомість, слідчим суддею за результатами розгляду клопотання заявника встановлено, що на даний час причетність посадових осіб ТОВ «ТАУРУС» до вчинення кримінального правопорушення не встановлена, їх не допитано у кримінальному провадженні з приводу обставин, що є предметом дослідження у ньому.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з доводами клопотання, що грошові кошти у безготівковій формі на банківському рахунку ( без найменування номіналів купюр, їх серійних номерів та інших родових та індивідуальних ознак, властивих для готівкових коштів), не підпадають під визначення речових доказів в кримінальному провадженні, оскільки не є матеріальними об`єктами, які можуть зберегти сліди злочинів.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у справі обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна, а відтак клопотання про скасування арешту з майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАУРУС» про скасування арешту майна - задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2021 по справі №757/60683/21-к, у кримінальному провадженні №00001175 від 29.09.2021, а саме на рахунки ТОВ «ТАУРУС» (код за ), а саме в СУМСЬКІЙ ФIЛIЇ АТКБ"ПРИВАТБАНК" м. СУМИ, МФО банку 337546, номери рахунків:

НОМЕР_1 ,

НОМЕР_2 ,

НОМЕР_3 ,

валюта рахунку 980-УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1