Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 вересня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000685 від 28 липня 2020 року за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року
відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , румина, громадянина України, одруженого, із середньою загальною освітою, непрацюючого, пенсіонера, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто на підставі ст.124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 6864 грн. 90 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 30 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а також 3000 грн. витрат, пов`язаних із оцінкою транспортного засобу.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» - відмовлено повністю.
За вироком суду ОСОБА_6 , приблизно о 10 год. 49 хв. 28 липня 2020 року, в порушення вимог п.п. б) п.2.3, п.12.3, п.13.1, п.13.3 Правил дорожнього руху, відповідно до яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, водій повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, керуючи технічно справним вантажним спеціалізованим сідловим тягачем марки «DAF XF105.460» р.н.з. НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричепом-рефрижератором SCHMITS SKO24 р.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою сполученням Сарни Чудель зі сторони с.Чудель Сарненського району Рівненської області в напрямку м.Сарни Рівненської області, за межами населеного пункту, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості транспортного засобу, при наближенні до слідуючого у попутньому йому напрямку руху трактора марки «МТЗ/80», р.н.з. НОМЕР_3 , під час маневру обгону даного транспортного засобу виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення із задньою лівою частиною кузову трактора, в результаті чого цей транспортний засіб прослідував у межі правого кювету по ходу свого руху, де і перекинувся на ліву частину кузову.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій трактора марки «МТЗ/80», р.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_8 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритих переломів поперечних відростків L1-L5 (першого-п`ятого) поперекових хребців зліва, перелому ХІІ ребра зліва, забійної рани тім`яної ділянки голови, рваних ран та садна лівого ліктьового суглобу, забою м`яких тканин поперекової ділянки із ознаками забою лівої нирки, які в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.
У прямому і безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди та настанням вказаних вище суспільно небезпечних наслідків є порушення обвинуваченим вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, вважаючи вирок суду першої інстанції законним в цій частині та в частині задоволення позовної вимоги за цивільним позовом про стягнення витрат, пов`язаних із оцінкою транспортного засобу в сумі 3000 грн., покликається на незаконність та необґрунтованість вироку в іншій частині вирішення цивільного позову.
Вважає, що суд підійшов формально до вирішення позову по суті, визначення рівня моральної шкоди та не прийняв до уваги байдуже ставлення обвинуваченого до скоєного, а також в частині задоволення позовної вимоги про стягнення із страхової компанії відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, витрат на лікування та моральної шкоди.
На думку потерпілого, суд не навів належних мотивів прийнятого рішення, вирішивши цивільний позов та питання моральної шкоди в символічному розмірі, що не відповідає характеру наслідків для його здоров`я та ступеню моральних втрат від пережитого.
Висновки суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до страхової компанії вважає безпідставними, необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсним обставинам провадження.
Просить змінити вирок Сарненського районного суду від 26.10.2021 року в частині вирішення цивільних позовних вимог за його цивільним позовом. Задовольнити поданий ним цивільний позов в повному обсязі. В решті вирок залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість вироку в частині призначеного покарання внаслідок суворості та задоволення цивільного позову.
Вважає про відсутність безсумнівних чи ґрунтовних підстав застосувати до нього додаткове покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
На переконання обвинуваченого, оскільки відповідальність, як водія транспортного засобу була застрахована відповідним полісом, то за заподіяну ним шкоду має відповідати страхова компанія ПАТ «Страхова компанія «Перша».
Просить вирок Сарненського районного суду від 26.10.2021 року відносно нього змінити. Застосувати ст. 69 КК України, призначити більш м`яке покарання ніж передбачено законом, у виді штрафу у розмірі дві тисячі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38250 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Зменшити суму відшкодування моральної шкоди до 15000 грн. В решті вирок суду залишити без зміни.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 представник страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Перша» наголошує на законності вироку суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги потерпілого необґрунтованими, надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.
Просить відмовити ОСОБА_8 у задоволенні апеляційних вимог останнього в повному обсязі, а вирок суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та частково визнали апеляційну скаргу потерпілого, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і підтримав апеляційну скаргу потерпілого, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілого та обвинуваченого підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, в апеляційних скаргах не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості, на його думку, призначеного покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за кримінальне правопорушення є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.
Дотримання засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримано зазначених вище вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_6 , яке за своїм видом та розміром є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував обставини вчинення злочину, суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до нетяжких необережних злочинів, наслідки, що настали, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Врахувавши вказані обставини у їх сукупності, суд прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини статті за інкримінований злочин у виді штрафу в мінімальному розмірі з застосуванням додаткового покарання на мінімальний термін.
Саме таке покарання, на думку колегії суддів буде законним, справедливим і сприятиме його меті, тобто буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, при цьому, не становитиме «особистий надмірний тягар» для обвинуваченого.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який хоча і є злочином, вчиненим з необережності, однак відноситься до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що призвело до спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, полягає в тому, що вчинюється джерелом підвищеної небезпеки, а саме транспортним засобом, пов`язане із грубим порушенням правил дорожнього руху, які він як водій повинен неухильно виконувати, оскільки його право на керування транспортним засобом з іншого боку покладає на нього обов`язок користуватися вказаним правом без завдання шкоди правам інших осіб, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив йому вид та розмір основного покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суспільна небезпека від можливих наслідків порушення ПДР України та тих, що настали, значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого.Уникнення обвинуваченим додаткового покарання у справедливому розмірі за обставин даного кримінального провадження негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватись Правил дорожнього руху.
З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та, відповідно, не призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією частини статті за інкримінований обвинуваченому злочин.

Що стосується доводів апеляційних скарг в частині вирішення цивільного позову потерпілого до обвинуваченого та ПАТ «Страхова компанія «Перша» про відшкодування моральної шкоди обвинуваченим та про відшкодування матеріальної і моральної шкоди страховою компанією, завданої злочином, то колегія суддів виходить з наступного.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого, судове рішення не відповідає приписам ст.370 КПК України.

Так, потерпілим ОСОБА_8 подано цивільний позов, зокрема, про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_6 100 000 грн. у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, з ПАТ «Страхова компанія «Перша»» заподіяної обвинуваченим шкоди: 107 432 грн. 48 коп. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, 5 386 грн. 35 коп. витрат на лікування, 5640 грн. 94 коп. завданої моральної шкоди.
Вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні здійснюється з додержанням вимог ст.ст.127-129 КПК України.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до статті 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про цивільний позов.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи цивільний позов, суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Також однією з основних засад кримінального провадження є гарантовані ст.22 КПК України змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За зазначеними принципами кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості ( ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судом не наведено обґрунтованих висновків щодо оцінки підтвердження чи спростування потерпілим глибини моральних страждань і вимушених змін у його житті, з врахуванням заявленої суми позову, обмежившись загальними фразами щодо розумності і справедливості при вирішення суми компенсації останньому в рахунок відшкодування моральної шкоди у 30000 грн.

В порушенні зазначених вимог закону, судом першої інстанції при ухваленні вироку та частковому задоволенні цивільного позову потерпілого до обвинуваченого щодо, зокрема, відшкодування моральної шкоди не наведено належних мотивів прийнятого рішення щодо розміру такого відшкодування.

Разом з цим, відсутність у вироку належного мотивування суду щодо вирішення позовних вимог потерпілого до ПАТ «Страхова компанія «Перша» при залученні судом даної страхової компанії до участі в кримінальному провадженні в якості цивільного відповідача позбавляє суд апеляційної інстанції можливості перевірити обґрунтованість постановленого в цій частині рішення.
Свій висновок про відмову в задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова компанія «Перша» суд мотивував не наданням доказів щодо наявності договору страхування цивільно-правової відповідальності водія сідлового тягача, що був учасником дорожньо-транспортної пригоди за участю потерпілого.
Судом не надано жодної оцінки наявній в матеріалах кримінального провадження копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обвинуваченого, як водія транспортного засобу, не наведено відповідних мотивів з цього приводу, тобто судом не вжито відповідних заходів щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають важливе значення для встановлення істини у справі, що позбавляє апеляційний суд можливості прийняти відповідне рішення згідно повноважень, визначених ст. 407 КПК України.

Вказані порушення, на переконання колегії суддів, є істотними, вирок стосовно ОСОБА_6 в оскаржуваній частині вирішення цивільного позову не може вважатись законним й обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з призначенням у цій частині нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди та до ПАТ «Страхова компанія «Перша» щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином скасувати і в цій частині призначити новий розгляд даного позову в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції за виключенням призначення нового розгляду в зазначеній частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 в порядку цивільного судочинства.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3