Справа № 372/761/22
Провадження 1-кп-184/22
ухвала
Іменем України

12 серпня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
До Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000976 від 07.09.2021 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 ст. 115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, продовжити злочинну діяльність.
Захисник ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, враховуючи конкретні обставини та особу обвинуваченого дійшов до наступних висновків.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, враховується практика Європейського суду з прав людини, сформульована зокрема у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Такими обставини у даному кримінальному провадженні є тяжкість злочину який інкримінуються обвинуваченому та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а відповідно і джерела доходів, інформація про обвинуваченого, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризиків переховування від суду, впливу на свідків та вчинення нових кримінальних правопорушень.
Реальним на даний момент є ризик переховування від суду, оскільки розуміючи яке покарання йому загрожує у разі доведення вини, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України.
Також продовжує існувати і ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які на даний момент не допитані в суді, на яких обвинувачений може незаконно впливати, враховуючи те, що у відповідності до ст. 23 КПК України, суд може обґрунтувати свої процесуальні рішення лише показаннями отриманими безпосередньо в судовому засіданні.
Разом із тим, судом не здобуто інформації про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, які би переважили вищезазначені ризики та могли гарантувати бездоганну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 176-206, 291, 314, 315 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовживши строк тримання під вартою до 11 жовтня 2022 року включно.
У судовому засіданні оголосити перерву до 11 години 00 хвилин 28 вересня 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1