Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8210/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду м. Києва клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000880, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва звернувся з клопотанням прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000880, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000880, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом можливого заволодіння коштами заявниці невстановленою особою шляхом зловживання довірою.

Проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню доручено здійснювати СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві.

Під час досудового розслідування встановлено, що 27.05.2019 ОСОБА_5 (Позикодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Анклав Агротрейд» (Позичальник) уклали Договір №004 поворотної фінансової допомоги (позики).

Також, 27.05.2019 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Поручитель) уклали договір поруки.

28.05.2019 на виконання Договору позики ОСОБА_5 перерахувала на банківський рахунок ТОВ «Анклав Агротрейд» грошові кошти у розмірі 350 000 грн., що підтверджується квитанцією №ПН 924211. Усі перемовини з питань укладання та виконання договорів велись з фактичним власником товариства ОСОБА_7 , особою яка надавала всі розпорядження стосовно ведення фінансово-господарської діяльності товариства.

Однак, у зазначений в договорі термін ТОВ «Анклав Агротрейд» грошові кошти у розмірі 350 000 грн не повернуло, а керівник ТОВ «Анклав Агротрейд» ОСОБА_8 витратив вказані грошові кошти на власні потреби, а саме на часткове фінансування двох квартир та авто.

Додатково, в ході проведення оперативних заходів, під час виконання доручення співробітниками УСР в м. Києві ДСР НПУ встановлено, що усі перемовини з питань укладання та виконання договорів дійсно велися з фактичним власником товариства ОСОБА_7 , до управлінських рішень також залучались його дружина ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_10 .

Також в ході допиту свідка ОСОБА_11 з`ясовано, що в офісі ТОВ «Анклав Агротрейд» ОСОБА_8 неодноразово в присутності своєї дружини та тещі говорив, що кошти отримані від ОСОБА_5 , він не збирається витрачати за цільовим призначенням, а вже витратив на потреби власної сім`ї, а саме на часткове фінансування двох квартир та авто ОСОБА_12 , а саме:

- квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 ;

- автомобіль Porsche Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/6912/22 від 22.08.2022 про дозвіл на проведення обшуку, 16.09.2022 проведений обшук за адресою АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено речі, які належать ОСОБА_6 або стосуються її: Договір № 004 поворотної фінансової допомоги (позики) від 27.05.2019 між ОСОБА_5 та ТОВ «Анклав Агротрейд», Договір поруки від 27.05.2019 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , документи, щодо діяльності ТОВ «Анклав Агротрейд» на 32 арк. (договори, угоди, видаткові та товаротранспортні накладі), виписки із АРМОР інформаційний портал НП України щодо особистої інформації про громадян на 4 арк., квитанції з обслуговування Rolls-Royce на 2 арк., годинники наручні марки «Hublot» 582888, марки «Missfox» срібного кольору, марки «Hublot» N 141 S382 сірого кольору, марки «Royal Oak Audemars Piguet» білого кольору із камінцями, марки «Graham Mansony» N06/50 чорного кольору.

Зазначає, що накладення арешту на вище перелічене майно викликано необхідністю збереження їх як речових доказів з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин події вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню особами, винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченої законом кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав із підстав, наведених в ньому, просив його задовольнити. Разом з цим, звернув увагу слідчого судді, що в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 в особі представника адвоката ОСОБА_13 подано цивільний позов, а тому вилучені речі можуть бути використані з метою його забезпечення.

Представник власника майна у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки в ньому відсутні правові підстави накладення арешту на вилучене майно, обшук було проведено з порушенням вимог КПК України, вилучене в ході обшуку майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а постанова прокурора від 16.09.2022 про визнання його речовими доказами у даному кримінальному провадженні носить формальний характер.

Також вказує, що у порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України прокурор звернувся до слідчого судді з пропущенням 48 годин після вилучення майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження на його обґрунтування, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000880, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом можливого заволодіння коштами заявниці невстановленою особою шляхом зловживання довірою.

Відомості щодо вказаного кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за результатами розгляду заяви про злочин ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/6912/22 від 22.08.2022 про дозвіл на проведення обшуку 16.09.2022 проведений обшук за адресою АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено речі, які належать ОСОБА_6 або стосуються її: Договір № 004 поворотної фінансової допомоги (позики) від 27.05.2019 між ОСОБА_5 та ТОВ «Анклав Агротрейд», Договір поруки від 27.05.2019 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , документи, щодо діяльності ТОВ «Анклав Агротрейд» на 32 арк. (договори, угоди, видаткові та товаротранспортні накладі), виписки із АРМОР інформаційний портал НП України щодо особистої інформації про громадян на 4 арк., квитанції з обслуговування Rolls-Royce на 2 арк., годинники наручні марки «Hublot» 582888, марки «Missfox» срібного кольору, марки «Hublot» N 141 S382 сірого кольору, марки «Royal Oak Audemars Piguet» білого кольору із камінцями, марки «Graham Mansony» N06/50 чорного кольору.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені під час обшуку речі і документи містять відомості, які є предметом перевірки під час досудового розслідування, адже стосуються укладення та виконання Договору № 004 поворотної фінансової допомоги між ОСОБА_5 та ТОВ «Анклав Агротрейд» й Договору поруки від 27.05.2019 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а отже мають значення для досудового розслідування.

Постановою прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 від 16.09.2022 вилучені під час обшуку речі та документи визнано речовими доказами, оскільки стосуються діяльності ТОВ «Анклав Агротрейд» та ОСОБА_6 , а тому відомості, що містяться у цих документах, у подальшому будуть предметом дослідження під час проведення судових експертиз та на підставі них може бути встановлена наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (зокрема, подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення), а також вони зберегли на собі сліди злочину та можуть буди використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Незастосування арешту із забороною користування та розпорядження цим майном, може, за висновком слідчого судді, призвести до приховання або знищення вказаних речей та документів, у зв`язку з чим на них необхідно накласти арешт.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Як вбачається із клопотання та долучених до нього матеріалів, необхідність арешту вилучених речей та документів із забороною користування та розпорядження ними власником або іншими особами полягає у потребі збереження майна у максимально незмінному стані та унеможливлення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, оскільки різноманітні ознаки майна є відомостями, що мають першочергове значення для доведення наявності складу кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, що розслідується.

Таким чином, слідчий суддя, з урахуванням визнання прокурором вилучених речей і документів речовими доказами, дійшов висновку, що вони можуть бути використані в подальшому як доказ у кримінальному провадженні або забезпечення цивільного позову, призначення відповідних експертиз, а також можливі негативні наслідки втрати інформації, яка може мати суттєве значення для доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні.

Доводи представника власника майна в цій частині вищевикладеного не спростовують, не є конкретизованими, не ґрунтуються на положеннях ч. 1 ст. 170 КПК України, яка визначає підставу арешту майна - сукупність розумних підозр вважати, що відповідне майно є доказом кримінального правопорушення, а тому слідчим суддею відхиляються.

Відсутність в матеріалах провадження доказів подання органом досудового розслідування клопотання про арешт тимчасово вилученого майна саме протягом 48 годин після його вилучення, на чому наголошено в запереченнях адвоката та в судовому засіданні, на думку слідчого судді, не може свідчити про необґрунтованість задоволення даного клопотання. Арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів забезпечує дієвість кримінального провадження, сприяє досягненню завдань та мети кримінального провадження. Такої підстави для відмови в арешті майна як пропущення строку звернення з клопотанням КПК України не передбачено ні серед умов, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна як речових доказів, ні серед підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт. Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, задля досягнення завдань кримінального провадження, не позбавляє таке майно доказової сили, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Щодо встановленого кримінальним процесуальним законом строку на звернення до суду, то положення частини 5 статті 171 КПК України у взаємозв`язку із положеннями частини 1 статті 169 КПК України визначають лише тривалість законного перебування (утримання) чужого майна (вилученого в результаті обшуку) в розпорядженні сторони обвинувачення (слідчого, прокурора).

Разом з цим, вказані порушення речових прав не можуть нівелювати доказове значення майна, що відповідає критеріям речового доказу, перешкоджати досягненню цілей й завдань кримінального провадження, якими, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Отже, вирішення питання щодо арешту майна залежить не від того чи слідчий, прокурор своєчасно звернувся з відповідним клопотання до слідчого судді, а від того, чи має воно доказове значення в кримінальному провадженні.

Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна не надано та судом не встановлено.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Втручання у право власності на майно пов`язано зі здійсненням кримінального провадження і необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже таке обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності, оскільки досягнення мети збереження речових доказів неможливо досягти в інший спосіб, аніж арешт майна.

Тому, розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя встановив обґрунтованість визнання вказаного майна таким, що містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та прийшов до висновку про те, що не застосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, наявні підставі для арешту, визначені ст. 170 КПК України, оскільки речі які були вилучені під час обшуку відповідають критеріям ст.98 КПК України і на даному етапі досудового розслідуванні, слідчому необхідно провести відповідні слідчі дії з вилученим майном.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000880, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , а саме:

- годинник наручний марки «Hublot» 582888;

- годинник наручний марки «Missfox» срібного кольору;

- годинник наручний марки «Hublot» N 141 S382 сірого кольору;

- годинник наручний марки «Royal Oak Audemars Piguet» білого кольору із камінцями;

- годинник наручний марки «Graham Mansony» N06/50 чорного кольору;

- договір поруки від 27.05.2019 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

- виписки із АРМОР інформаційний портал НП України щодо особистої інформації про громадян на 4 арк.;

- квитанції з обслуговування Rolls-Royce на 2 арк.

з забороною користування та розпоряджання таким майном у будь-який спосіб.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Київського апеляційного суду з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1