Справа № 308/7661/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0000143 від 29.03.2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ужгород Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, приватного підприємця (ФОП), який здійснює діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, у відповідності до кваліфікаційного сертифіката № 000288 від 03.01.2013 року є сертифікованим інженером-землевпорядником, що має право здійснювати зазначений вид діяльності, тобто особа яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 358 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000143 від 29.03.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 вчиненні вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 365-2, ч.3 ст. 358 КК України.
З обвинувального акту убачається, що ОСОБА_5 , будучи приватним підприємцем, який здійснює діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, у відповідності до кваліфікаційного сертифіката №000288 від 03.01.2013 та сертифікованим інженером-землевпорядником, що має право здійснювати зазначений вид діяльності, тобто особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, несучи персональну відповідальність за складання документації із землеустрою та внесення до неї відомостей у невстановлений досудовим розслідуванням час та день, в період з січня 2015 по січень 2016, у невстановленому місці, на території міста Ужгорода, без наявності всіх передбачених законом документів, достовірно знаючи, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ЗК №001696 від 03.07.1997 виданий ДП «Радгосп-заводу Ужгородський» визнано недійсним, а також, що за умовами законодавства повинні складатися проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, умисно склав завідомо підроблений офіційний документ Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДП Радгосп завод «Ужгородський» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території міста Ужгорода, щодо земельної ділянки площею 16,3460 га. до якої вніс завідомо неправдиві відомості про відсутність обмежень у використанні земельної ділянки, а саме зон з особливим режимом використання земель, в текстовій та графічній частині не зазначив інженерну споруду державної прикордонної смуги та Державна прикордонна служба не зазначена ним як суміжний землекористувач, після чого видав зазначений завідомо підроблений документ представнику заводу радгоспу «Ужгородський» для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрового номеру :48:001:0037.

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи приватним підприємцем, який здійснює діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, у відповідності до кваліфікаційного сертифіката №000288 від 03.01.2013 та сертифікованим інженером-землевпорядником, що має право здійснювати зазначений вид діяльності, тобто особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, несучи персональну відповідальність за складання документації із землеустрою та внесення до неї відомостей у невстановлений досудовим розслідуванням час та день, в період з січня 2015 по січень 2016, у невстановленому місці, на території міста Ужгорода, без наявності всіх передбачених законом документів, достовірно знаючи, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ЗК №001696 від 03.07.1997 виданий ДП «Радгосп-заводу Ужгородський» визнано недійсним, а також, що за умовами законодавства повинні складатися проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, умисно, повторно склав завідомо підроблений офіційний документ Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДП Радгосп завод «Ужгородський» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території міста Ужгорода, щодо земельної ділянки площею 20,3032 га. до якої вніс завідомо неправдиві відомості про відсутність обмежень у використанні земельної ділянки, а саме зон з особливим режимом використання земель, в текстовій та графічній частині не зазначив інженерну споруду державної прикордонної смуги та Державна прикордонна служба не зазначена ним як суміжний землекористувач, після чого видав зазначений завідомо підроблений документ представнику заводу радгоспу «Ужгородський» для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрового номеру :56:001:0136.

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи приватним підприємцем, який здійснює діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, у відповідності до кваліфікаційного сертифіката №000288 від 03.01.2013 та сертифікованим інженером-землевпорядником, що має право здійснювати зазначений вид діяльності, тобто особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, несучи персональну відповідальність за складання документації із землеустрою та внесення до неї відомостей у невстановлений досудовим розслідуванням час та день, в період з січня 2015 по січень 2016, у невстановленому місці, на території міста Ужгорода, без наявності всіх передбачених законом документів, достовірно знаючи, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ЗК №001696 від 03.07.1997 виданий ДП «Радгосп-заводу Ужгородський» визнано недійсним, а також, що за умовами законодавства повинні складатися проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, умисно, повторно склав завідомо підроблений офіційний документ Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДП Радгосп завод «Ужгородський» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території міста Ужгорода, щодо земельної ділянки площею 6,6186 га. до якої вніс завідомо неправдиві відомості про відсутність обмежень у використанні земельної ділянки, а саме зон з особливим режимом використання земель, в текстовій та графічній частині не зазначив інженерну споруду державної прикордонної смуги та Державна прикордонна служба не зазначена ним як суміжний землекористувач, після чого видав зазначений завідомо підроблений документ представнику заводу радгоспу «Ужгородський» для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрового номеру :49:001:0361.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України складання та видача приватним підприємцем, особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_5 подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КПК України, у зв"язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо нього, зазначивши, що йому роз"яснена та зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України, у зв"язку із закінченням строків давності.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення є не з реабілітуючих підстав.

Представник потерпілого, Ужгородської міської ради, в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Ознайомившись з обвинувальним актом та клопотанням обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, заслухавши пояснення обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду та аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується зокрема у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України.

При цьому, санкція ч.3 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 358 КК України класифікується як нетяжкий злочин.

Обставини, передбачені ч.2 та ч.3 ст. 49 КК України відсутні, перебіг строків давності не зупинявся та не переривався.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене.
Згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 358 КК України обвинуваченим ОСОБА_5 вчинено в період з січня 2015 по січень 2016 року, і ця обставина сторонами кримінального провадження не заперечується.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше 5 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч.1 ст.49 КК України.

Відтак обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положенням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначені вище вимоги закону також підтверджуються судовою практикою, зокрема, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, при цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд 1-ої інстанції, отримавши клопотання особи про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від визнання особою вини, повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок також міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №385/1159/16, в якій Верховний Суд звернув увагу на те, що суд 1-ої інстанції, отримавши під час судових дебатів клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порушення вимог КПК України, не розглянув таке клопотання невідкладно та не закрив кримінальне провадження щодо особи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, на підставі чого рішення судів 1-ої та апеляційної інстанції були скасовані Верховним Судом, а особу звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення і до дня розгляду справи в суді минули строки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 3 ст. 358 КК України.

Також, суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.3 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України- закрити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1