справа № 208/4142/22
№ провадження 1-кс/208/1115/22
УХВАЛА
Іменем України

29 серпня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000261 від 18.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:

Дізнавач СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором клопотанням, в якому просить суд:

- накласти арешт на кошти, які обліковуються (знаходяться) на рахунку АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_1 , зупинити видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на вказаний рахунок за № НОМЕР_1 в банківській установі АБ «Укргазбанк» (), та зупинити видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунок клієнта АБ «Укргазбанк» та вже знаходяться на рахунку.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що провадженні Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000261, від 18.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.08.2022 року до ЧЧ Кам`янського РУП надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 15.08.2022 року невстановлена особа під приводом продажу товару через сайт «ОЛХ» заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 у розмірі 9120 гривень, котрі остання переказала на її картку за допомогою терміналу самообслуговування перебуваючи на пр. Т. Шевченка у м. Кам`янське.

В ході проведення досудового розслідування було допитано у якості потерпілого ОСОБА_5 , яка пояснила, що 10.08.2022 року ОСОБА_5 побачила оголошення у мобільному додатку «OLX» про продаж мопеду. В оголошенні був зазначений номер телефону продавця: НОМЕР_2 . ОСОБА_5 написала продавцю мопеду у мобільному додатку «OLX», що хоче поговорити із ним щодо умов купівлі-продажу зазначеного транспорту. Тоді зазначений продавець подзвонив їй із номеру телефону НОМЕР_3 . Вони домовились про те, що ОСОБА_5 повинна надіслати на банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 1000 гривень у якості залога за мопед, щоб чоловік почав готувати відправлення. Оскільки на банківській картці ОСОБА_5 не було грошових коштів, вона звернулась до свого колеги на ім`я ОСОБА_6 , та попросила його здійснити відправлення на зазначену картку, а остання віддала ОСОБА_6 1000 гривень готівкою. 15.08.2022 року об 11:12 годин ОСОБА_6 за допомогою мобільного додатку «Приват24» надіслав на зазначену банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 1000 гривень. Зазначена банківська картка № НОМЕР_1 була на ім`я ОСОБА_7 , зі слів продавця. Але під час відправлення ОСОБА_6 зазначених грошових коштів на картку № НОМЕР_1 , ім`я власника картки не відобразилось. Після чого ОСОБА_5 подзвонив продавець мопеду із номеру телефону НОМЕР_3 і повідомив, що отримав залог за мопед, готує його до відправлення, а поки він цим займається, ОСОБА_5 повинна надіслати йому 9015,00 гривень на зазначену картку № НОМЕР_1 , враховуючи вартість мопеду та його доставку. 15.08.2022 року, користуючись терміналом самообслуговування, розміщеним по пр. Т. Шевченка у м. Кам`янське, ОСОБА_5 відправила грошові кошти на зазначену банківську картку № НОМЕР_1 трьома транзакціями: перша була о 14:09 годин вона відправила 5000 гривень, 100 гривень із яких становила банківська комісія; друга була 14:12 годин, вона відправила 4000 гривень, 80 гривень із яких становила комісія та третя була о 14:13 годин, вона відправила 200 гривень, 5 гривень із яких становила комісія. Копії квитанцій про відправлення грошових коштів на зазначену банківську картку № НОМЕР_1 ОСОБА_5 надавала продавцю мопеду під час листування із ним у мобільному додатку «Viber», де він був зареєстрований за номером телефону НОМЕР_4 . Станом на сьогоднішній день замовлення ОСОБА_5 не надійшло, грошові кошти за сплату товару їй не повернули, продавець заблокував усі змоги із ним зв`язатись та видалив діалог із ним у мобільному додатку «OLX» та мобільного додатку «Viber». Під час спроби подзвонити до продавця, працює відповідач. Під час розмови ОСОБА_5 із представником служби безпеки мобільного додатку «OLX», було встановлено, що зазначена особа є шахраєм. Таким чином, шахрайськими діями, враховуючи банківську комісію, потерпілій було завдано шкоди у розмірі 10200,00 гривень.

Вказані грошові кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки безпосередньо вказують на вчинення шахрайських дій. Крім того, вказані грошові кошти які надходять і знаходяться на вказаних розрахункових рахунках, без прийняття відповідно рішення про арешт, будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або імовірно перераховані на рахунки інших осіб, які можуть бути пов`язані спільним злочинним умислом за заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та/чи зловживання довірою.

Оскільки встановлено підстави та мету застосування арешту, дізнавач просила клопотання задовольнити, з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, з можливою в подальшому спеціальною конфіскацією та збереження речових доказів.

У судове засідання дізнавач СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області не з`явився, надала слідчому судді заяву про розгляд клопотання за її відсутності, просила клопотання про арешт майна задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явилась, надала слідчому судді клопотання, згідно якого, вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за її відсутності.

ОСОБА_5 не прибула в судове засідання, про дату, час та місце його проведення був сповіщений належним чином, обставини своєї неявки суду не повідомив.

В судове засідання представник особи, у володінні якої знаходяться зазначені у клопотанні документи, не викликався.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.

Вивчивши та дослідив матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частиною 2 ст. 91 КПК України передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, а також шляхом проведення інших процесуальних дій, передбаченим цим Кодексом.
Згідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт.
Відповідно до ст. 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбаченим цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 17.08.2022 року до ЧЧ Кам`янського РУП надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 15.08.2022 року невстановлена особа під приводом продажу товару через сайт «ОЛХ» заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 у розмірі 9120 гривень, котрі остання переказала на її картку за допомогою терміналу самообслуговування перебуваючи на пр. Т. Шевченка у м. Кам`янське.

За даним фактом СД Кам`янського РУП ГУ НП України в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000261 від 18.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В ході проведення досудового розслідування було допитано ОСОБА_5 , яка пояснила, що 10.08.2022 року вона побачила оголошення у мобільному додатку «OLX» про продаж мопеду. В оголошенні був зазначений номер телефону продавця: НОМЕР_2 . ОСОБА_5 написала продавцю мопеду у мобільному додатку «OLX», що хоче поговорити із ним щодо умов купівлі-продажу зазначеного транспорту. Тоді зазначений продавець подзвонив їй із номеру телефону НОМЕР_3 . Вони домовились про те, що ОСОБА_5 повинна надіслати на банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 1000 гривень у якості залога за мопед, щоб чоловік почав готувати відправлення. Оскільки на банківській картці ОСОБА_5 не було грошових коштів, вона звернулась до свого колеги на ім`я ОСОБА_6 , та попросила його здійснити відправлення на зазначену картку, а остання віддала ОСОБА_6 1000 гривень готівкою. 15.08.2022 року об 11:12 годин ОСОБА_6 за допомогою мобільного додатку «Приват24» надіслав на зазначену банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 1000 гривень. Зазначена банківська картка № НОМЕР_1 була на ім`я ОСОБА_7 , зі слів продавця. Але під час відправлення ОСОБА_6 зазначених грошових коштів на картку № НОМЕР_1 , ім`я власника картки не відобразилось. Після чого ОСОБА_5 подзвонив продавець мопеду із номеру телефону НОМЕР_3 і повідомив, що отримав залог за мопед, готує його до відправлення, а поки він цим займається, ОСОБА_5 повинна надіслати йому 9015,00 гривень на зазначену картку № НОМЕР_1 , враховуючи вартість мопеду та його доставку. 15.08.2022 року, користуючись терміналом самообслуговування, розміщеним по пр. Т. Шевченка у м. Кам`янське, ОСОБА_5 відправила грошові кошти на зазначену банківську картку № НОМЕР_1 трьома транзакціями: перша була о 14:09 годин вона відправила 5000 гривень, 100 гривень із яких становила банківська комісія; друга була 14:12 годин, вона відправила 4000 гривень, 80 гривень із яких становила комісія та третя була о 14:13 годин, вона відправила 200 гривень, 5 гривень із яких становила комісія. Копії квитанцій про відправлення грошових коштів на зазначену банківську картку № НОМЕР_1 ОСОБА_5 надавала продавцю мопеду під час листування із ним у мобільному додатку «Viber», де він був зареєстрований за номером телефону НОМЕР_4 . Станом на сьогоднішній день замовлення ОСОБА_5 не надійшло, грошові кошти за сплату товару їй не повернули, продавець заблокував усі змоги із ним зв`язатись та видалив діалог із ним у мобільному додатку «OLX» та мобільного додатку «Viber». Під час спроби подзвонити до продавця, працює відповідач. Під час розмови ОСОБА_5 із представником служби безпеки мобільного додатку «OLX», було встановлено, що зазначена особа є шахраєм. Таким чином, шахрайськими діями, враховуючи банківську комісію, потерпілій було завдано шкоди у розмірі 10200,00 гривень.

Вказані грошові кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки безпосередньо вказують на вчинення шахрайських дій. Крім того, вказані грошові кошти які надходять і знаходяться на вказаних розрахункових рахунках, без прийняття відповідно рішення про арешт, будуть безпідставно та незаконно переведенні в готівку або імовірно перераховані на рахунки інших осіб, які можуть бути пов`язані спільним злочинним умислом за заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та/чи зловживання довірою.

Згідно ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на кошти, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Дослідив матеріали клопотання, з`ясував обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна, перевірив відповідність вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню, в межах сум, які ОСОБА_8 перевів на банківську картку № НОМЕР_5 у сумі 3558,00 гривень.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції дізнавача, а тому оскільки підставою клопотання є збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, а тому з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, з можливою в подальшому спеціальною конфіскацією та збереження речових доказів, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання дізнавача задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 в банківській установі АБ «Укргазбанк» (), зупинив, в межах суми, на яку накладено арешт,видаткові операції по вищевказаному рахунку за винятком видаткових операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та суми залишку, пов`язаних з виплатою заробітної плати, тимчасово, на час накладення арешту.

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Скасування арешту майна проводиться в порядку передбаченому ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1