Справа № 342/875/22
Провадження № 1-кп/342/139/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 10.08.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городенка Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.4 ст.186 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
09.09.2022 до Городенківського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000086 від 10.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.4 ст.186 КК України.

Ухвалою від 12.09.2022 року обвинувальний акт призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на те, що 10.08.2022 близько 11:05 год ОСОБА_3 прийшов до господарства по АДРЕСА_2 , де постійно проживає та зареєстрований ОСОБА_6 . Підійшовши до паркану вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , з наміром заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_6 , сподіваючись, що останній перебуває у приміщенні житлового будинку, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дії, перестрибнувши через паркан, зайшов через відчинені двері до будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи у будинку, в одній із кімнат, підійшов до раніше йому знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який перебував у гостях у ОСОБА_6 . Будучи обізнаним, що ОСОБА_6 є особою з інвалідністю, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дії, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи поруч із потерпілим, наніс кулаками своїх рук біля 8 (восьми) ударів у грудну клітку останнього, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження. Крім того, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-IX продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до 22 серпня 2022 року включно. Так, 10.08.2022, близько 11:10, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи у кімнаті житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи, пересувається за допомогою милиці та не має змоги чинити перешкод, у присутності знайомого останнього ОСОБА_7 , всупереч волі потерпілого, вирвав мобільний телефон «Samsung Galaxyj3» чорного кольору із зарядки, чим відкрито викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6 та покинув приміщення житлового будинку. Тоді за ОСОБА_3 вибіг на подвір`я ОСОБА_7 з вимогою повернути викрадений мобільний телефон, однак наздогнати останнього не зміг, в результаті чого викраденим телефоном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду. 11.08.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднаному з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. 08.09.2022 ОСОБА_3 повідомлено про нову підозру у спричиненні легкого тілесного ушкодження, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.
Прокурор у клопотанні зазначив, що під час досудового розслідування до обвинуваченого ухвалою слідчого судді від 12.08.2022 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 08.10.2022. Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду (вказаний ризик існує, оскільки покарання за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_3 , передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що свідчить про можливість підозрюваного здійснити спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду. Також, враховуючи суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, а також ту обставину, що ОСОБА_3 на даний час не працює, проживає один, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, розлучений, що в свою чергу призводить до відсутності стримуючих факторів та створює умови для переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, а як наслідок уникнення від кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 , який є особою з інвалідністю 2 групи та пересувається виключно за допомогою милиці, а також свідка ОСОБА_7 , оскільки в основу обвинувачення взято до уваги саме показання вказаних осіб, а також ОСОБА_3 особисто знайомий з ними, проживає в одному місті, йому відоме їх місце проживання, відповідно може впливати на них шляхом залякування, погроз або іншим чином з метою зміни показання чи схиляння потерпілого чи свідка в свою користь щодо надання недостовірних показань з приводу події вчиненого злочину; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час ОСОБА_3 вину у скоєному злочині не визнає, добровільно видати викрадений мобільний телефон відмовився, а також може вживати заходів щодо спотворення існуючих доказів або створювати інші докази як алібі для доведення своєї невинуватості; може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки, будучи раніше несудимий згідно ст. 89 КК України, однак відповідно до вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2013 його визнано винуватим та засуджено за умисний тяжкий корисливий злочин за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки, що у свою чергу свідчить про те, що судом надано можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, однак ОСОБА_3 для себе належних висновків не зробив, нехтуючи попередньою м`якістю суду, знову вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
На думку прокурора, застосування до ОСОБА_3 запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання та особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідка у цьому ж провадженні, оскільки не встановлено осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Також, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним, оскільки ОСОБА_3 , усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце постійного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності, на даний час не працює, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді домашнього насильства, розлучений, що в свою чергу призводить до відсутності стримуючих факторів та створює умови для його переховування від органів досудового розслідування та суду.
Прокурор вважає, що оскільки судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, не допитаний потерпілий, свідки, сам обвинувачений, не досліджено докази по справі, тому ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшились, та більш м`який запобіжний захід щодо обвинуваченого не дасть можливості їм запобігти.
Захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 заперечив щодо заявленого прокурором клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що відсутні будь-які передбачені законом ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу, обвинуваченому змінено підозру: він обвинувачується у спричиненні легкого тілесного ушкодження, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Враховуючи наведене, вважає за доцільне застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, якщо все ж таки суд дійде до переконання, що обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив застосувати заставу у мінімальному розмірі.
Обвинувачений заперечив щодо заявленого прокурором клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Потерпілий вважав за можливе обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, зазначає таке.
Ухвалою слідчого судді від 12.08.2022 обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів. Строк дії ухвали до 08.10.2022 року включно.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , обраний в ході досудового розслідування, спливає 08.10.2022 року. Кримінальне провадження ще не призначено до судового розгляду, тобто ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, чинити тиск на свідків та потерпілого, які ще не допитані.
Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, та кримінального проступку.
Також суд бере до уваги відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, оскільки він не працює, не має офіційних джерел для здобуття необхідних для існування речей, розлучений, є особою, яка раніше уже вчиняла корисливий злочин, проживає один.
Навіть за умови відсутності у обвинуваченого наміру ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, мають місце, і для їх запобігання доцільним є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обставини, вказані захисником у судовому засіданні щодо сплати обвинуваченим аліментів на трьох дітей та відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, не свідчать про відсутність встановлених у судовому засіданні ризиків. Щодо доводів захисника про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає, що на даний час такий запобіжний захід неспівмірним з інкримінованими обвинуваченому кримінальними правопорушеннями, тяжкістю висунутого йому обвинувачення.
Таким чином, саме обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого, та інші, більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, на даний час, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що не виключає можливість прийняття такого рішення судом в подальшому.
Обставин, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.
Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В той же час, зважаючи на вимоги процесуального законодавства, зокрема ст. 183 КПК України, а також злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , суд вважає можливим визначити обвинуваченому розмір застави для даної категорії кримінальних правопорушень, який, буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, визначених законодавством.
Відповідно до ч.4,5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, у яких останній обвинувачується, доцільно визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму, що зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 196-198, 205, 331 КПК України,

у х в а л и в:
Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городенка Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з утриманням у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 до 01 грудня 2022 року включно.
Розмір застави визначити в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКС України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 65.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи прокурорів в даному кримінальному провадженні.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» для виконання.
Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів.
Суддя ОСОБА_1