№707/2294/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0001340 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Койгородок, Койгородського району, Республіки Комі, рф, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді завідуючого електротехнічною лабораторією в Черкаському управлінні захисних масивів Дніпровських водосховищ, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, ОСОБА_3 , 24.08.2022 року, близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілої ОСОБА_4 позаду та наніс їй один удар кулаком правої руки в область лівої лопатки. Після чого, потерпіла повернулась обличчям до ОСОБА_3 та останній наніс їй один удар кулаком правої руки в праве передпліччя та один удар кулаком лівої руки в область грудної клітини справа. Після чого ОСОБА_3 відтіснив потерпілу у приміщення котельні та наніс 5 ударів кулаком правої руки і 3 удари кулаком лівої руки в область потилиці. Після чого потерпіла вибігла з котельні та отримала один удар носочною частиною правої ноги в область лівого гомілково-ступеневого суглобу.
Як наслідок, згідно висновку судово-медичного експерта № 02-01/633 від 23.09.2022 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком лівої потиличної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин правої половини грудної клітки, крововилив та набряк м`яких тканин правого передпліччя, травматичний набряк лівого гомілково-ступневого суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Тобто, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а потерпіла погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження і не заперечує проти такого розгляду.

Так, дійсно ОСОБА_3 у своїй заяві від 28.09.2022 року беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Обвинувачений згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, за його відсутності, без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність волевиявлення обвинуваченого підтверджується захисником ОСОБА_5 .

До обвинувального акту також приєднана заява потерпілої ОСОБА_4 від 28.09.2022 року, яка відповідно до ст. 302 КПК України заявляє, що погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно ч. 2 ст. 302. Згідна з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Отже, учасники судового провадження не оспорюють обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи клопотання прокурора та надані обвинуваченим і потерпілою заяви, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України - є щире каяття. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального проступку щодо подружжя в присутності дитини.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (завдання фізичного болю як засіб вирішення конфлікту), спосіб (нанесення ударів руками та ногами), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я);

наявність пом`якшуючих покарання обставин, як то щире каяття;

наявність обтяжуючих покарання обставин;

особу обвинуваченого, який є батьком малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря-нарколога КНП «Черкаська ЦРЛ» не перебуває, під наглядом лікаря-психіатра КНП «ЧОПНД Черкаської обласної ради» не перебуває, раніше не судимий.

За вищевикладених обставин, суд враховує, що вчинений кримінальний проступок не становить велику суспільну небезпеку, однак людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, відповідно до ст. 3 Конституції України. ОСОБА_3 є особою чоловічої статі, який за статурою фізично сильніше жінки, котра не може чинити супротив його неправомірним діям. Знаючи про те, що потерпіла є перед ним беззахисною, обвинувачений вирішив розв`язати конфлікт за допомогою застосування фізичної сили по відношенню до своєї дружини, та в присутності неповнолітніх дітей, які споглядаючи за діями батька могли отримати психологічну травму. Враховуючи, що ОСОБА_3 не зупинився на нанесенні одного удару потерпілій і продовжував її наздоганяти, і наносити нові удари, останній мав на меті завдати їй як найбільшого фізичного болю, проявляючи таку реакцію на невдоволення певною ситуацією. При цьому будь-яких підстав чинити такі дії, як то для захисту, у обвинуваченого не було. Фактично, ОСОБА_3 не зміг у звичайній побутовій ситуації контролювати свою агресію, яка переросла в ярість. Прохання дітей припинити свої протиправні дії по відношенню до матері, ОСОБА_3 проігнорував, що свідчить про те, що ОСОБА_3 не мав наміру зупинитись і остраху на свою немотивовану реакцію, а бажав продовжити побиття дружини.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У своєму рішенні у справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».
Враховуючи усі вище перелічені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.
Проте, проаналізувавши поведінку обвинуваченого саме після вчинення кримінального правопорушення, зокрема його щире каяття, визнання вини та вчинення кримінального правопорушення вперше, суд приходить до висновку, що при призначенні покарання також має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції останнього від суспільства, у зв`язку з чим є можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, в порядку ст.75 КК України, визначивши йому іспитовий строк та поклавши обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов не заявлено.

Майнова шкода не завдана.

Відомості про процесуальні витрати відсутні.

Відомості про речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 382,394 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів, з часу отримання копії вироку суду.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1