ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/3806/19 Номер провадження 11-кп/814/1064/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні № 0004668 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Єреван Вірменії, громадянину України, не працюючому, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченому за ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 186 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 липня 2022 року, та визначено розмір застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 372150 грн., із визначенням обов`язків у разі її внесення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 у червні 2018 року створив та очолив організовану злочинну групу, до складу якої увійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в період з червня 2018 року по 19 грудня 2018 року, здійснювали злочинну діяльність, пов`язану з систематичним відкритим викраденням грошових коштів із погрозою застосування насильства під приводом ведення діяльності з надання послуг агентства нерухомості.
Крім того, 16 грудня 2018 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків та конфлікту, спричинив ОСОБА_12 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 5 ст. 186 КК України.
Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 13 років з конфіскацією майна, наявністю ризиків, передбачених ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, характеризуючими даними обвинуваченого, а саме, не працюючий, тобто не має офіційних джерел отримання прибутку, не має міцних соціальних зв`язків, даними про вік стан здоров`я обвинуваченого.

Також, взявши до уваги, що судовий розгляд на даний час не закінчено, а обвинувачений тривалий час утримується під вартою, суд визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги захисник мотивувала тим, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що підтверджують наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того судом при винесенні рішення не було враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання, має міцні соціальні звя`зки, а саме дружину та неповнолітню дитину, не судимий, не притягується до кримінальної відповідальності за інші кримінальні правопорушення, не оголошувався у розшук та на даний час відсутні заяви та скарги зі сторони потерпілих і свідків про незаконний вплив на них обвинуваченим.

Також зазначила, що суд при визначенні розміру застави, не врахував наявність на утриманні обвинуваченого не працюючої дружини, неповнолітньої дитини та відсутність у власності ОСОБА_7 нерухомого майна, тому судом було визначено непомірний розмір альтернативного запобіжного заходу, що підтверджується тривалим невнесенням суми застави та тривалим перебуванням особи під вартою.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0004668 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 186 КК України. У судовому засіданні 11 травня 2022 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09 липня 2022 року, включно та визначив розмір застави у межах 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 372150 грн., із визначенням обов`язків у разі її внесення.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.
За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.
Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.
Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.
Також, суд належним чином врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків. Також врахував особу обвинуваченого: не працюючий, не маючий міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел отримання прибутку, вік та стан здоров`я, а саме відсутність тяжких захворювань чи інвалідності.

Крім того, наведені захисником доводи про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, міцних соціальних звя`зків, а саме дружини та неповнолітньої дитини, відсутність судимості, те, що обвинувачений не притягується до кримінальної відповідальності за інші кримінальні правопорушення, не оголошувався у розшук та на даний час відсутні заяви та скарги зі сторони потерпілих і свідків про незаконний вплив на них обвинуваченим, не свідчать про зменшення ризиків, на які посилається суд першої інстанції.

Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також, суд зазначив, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває з листопада 2019 року, тому зважаючи на його обсяг та складність, кількість учасників судового процесу, перебування обвинуваченого тривалий час під вартою, а саме з грудня 2018 року, правомірно дійшов висновку про застосування до обвинуваченого застави як альтернативного запобіжного заходу, у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01 січня 2022 року, що становить 372150 грн., із покладенням обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення, оскільки внесення застави у такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4