Справа № 953/4706/22
н/п 1-кс/953/3805/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчої СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000459 від 12.08.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянину України, неодруженому, із середньою освітою, який офіційно непрацевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчої СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000459 від 12.08.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що Слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000459 за підозрою ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що на світанку 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала широкомасштабне вторгнення в Україну по всій довжині спільного кордону, від міста Луганська до міста Чернігова, а також із території Республіки Білорусі та окупованого Криму.

Слідча зазначає, що 25.04.2022 близько 19:00 ОСОБА_5 , під час тимчасової окупації військами російської федерації с. Руська Лозова, Харківського району, Харківської області, переховувався в підвалі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 з іншими мешканцями селища, при цьому в кожному окремому приміщенні підвалу були облаштовані кімнати для невеликої кількості людей. В цей час в одній із кімнат перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зі своїми родинами та займались приготуванням їжі. У цей час ОСОБА_5 , обурившись від запаху приготування їжі, який походив із сусідньої кімнати, де перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з родинами, вийшов до спільного коридору між кімнатами та влаштував словесну сварку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які також вийшли до приміщення коридору. В ході сварки, ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на позбавлення життя раніше знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи умисно, відійшов до іншої кімнати, де взяв полімерну каністру з рідиною, яка відповідно до висновку експертизи дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів відноситься до нафтопродуктів - змінених бензинів, повернувся до коридору підвалу та, знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя, облив рідиною, яка знаходилась в полімерній каністрі, в область голови та тулуба ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в результаті чого частина рідини потрапила також на інших присутніх осіб, які стояли поруч із потерпілими.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, розуміючи, що у випадку займання рідини бензину на тілі та одязі потерпілих настануть тяжкі наслідки у вигляді смерті, взяв до рук коробку сірників, та тримаючи їх в руці намагався запалити сірники, при цьому продовжив погрожував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підпалити їх заживо. Однак останній не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки йому не вдалося запалити сірники, а також в коридор підвалу підбігли інші мешканці, які там перебували, та побачивши дії ОСОБА_5 , відштовхнули його від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вивели його з приміщення підвалу будинку на вулицю, чим завадили ОСОБА_5 довести свій злочинний умисел до кінця. Після того, як ОСОБА_5 опинився на вулиці, останній з місця вчинення злочину зник.

17.10.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також на необгрунтованість повідомленої підозри. Підозрюваний ОСОБА_5 не мав умислу на вчинення інкримінованого правопорушення. Крім того, при розгляді даного клопотання сторона захисту прохала слідчу суддю врахувати дані, які характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, проживає разом з бабусею, тобто має міцні соціальні зв`язки, а також фізичний стан підозрюваного, оскільки він не може самостійно пересуватися у зв`язку з травмою ноги, який має уламковий косий перелом проксимальної 1/3 правої великогомілкової кістки зі зміщенням, в стадії консолідації. Сторона захисту прохала відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000459 від 12.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України внесені до ЄРДР 12.08.2022 за фактом того, що 25.04.2022 близько 19-00 год. ОСОБА_5 під час тимчасової окупації військами російської федерації с. Руська Лозова, Харківського району Харківської області, переховувався в підвалі багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 з іншими мешканцями селища, при цьому в кожному окремому приміщенні підвалу були облаштовані кімнати для невеликої кількості людей. В цей час в одній із кімнат перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зі своїми родинами та займались приготуванням їжі. У цей час ОСОБА_5 , обурившись від запаху приготування їжі, який походив із сусідньої кімнати, де перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з родинами, вийшов до спільного коридору між кімнатами та влаштував словесну сварку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які також вийшли до приміщення коридору. В ході сварки, ОСОБА_5 , на грунті раптово виникликих неприязних відносин, реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на позбавлення життяраніше знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння, бажаючи їх настання, діючи умисно, відійшов до іншої кімнати, де взяв полімерну каністру з рідиною, яка відповідно до висновку експертизи дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів відноситься до нафтопродуктів змінених бензинів, повернувся до коридору підвалу та, знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя, облив рідиною, яка знаходилась в полімерній каністрі, в область голови та тулуба ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в результаті чого частина рідини потрапила також на інших присутніх осіб, які стояли поруч із потерпілими. Далі, ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел, розуміючи, що у випадку займання рідини бензиниу на тілі та одязі потерпілих настануть тяжкі наслідки у вигляді смерті, взяв до рук коробку сірників, та тримаючи їх в руці намагався запалити зірники, при цьому продовжив погрожувати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підпалити їх заживо. Однак останній не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки йому не вдалося запалити сірники, а також в коридор підвалу підбігли інші мешканці, які там перебували, та побачивши дії ОСОБА_5 відштовхнули його від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вивели його з приміщення підвалу будинку на вулицю, чим завадили ОСОБА_5 довести свій злочинний умисел до кінця. Після того, як ОСОБА_5 опинився на вулиці, останній з місця вчинення злочину зник.
ОСОБА_5 о 09 годині 14 хвилин 17.10.2022 у кримінальному провадженні № 0000459 від 12.08.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у незакінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб, тобто протиправному заподіянню смерті іншій особі. Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 17.10.2022.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, а також не заперечується стороною захисту.

З огляду на зазначене, слідча суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було вручено у встановлений законом строк, а отже, відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто за незакінчений замах на умисне вбивство двох або більше осіб, тобто протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 14-річного віку та є громадянином України.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: даними, які містяться в заяві-повідомленні ОСОБА_8 ; даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 29.08.2022; показаннями потерпілої ОСОБА_10 , які містяться в протоколі допиту від 15.08.2022; показаннями свідка ОСОБА_11 , які містяться в протоколі допиту від 15.08.2022; даними, які містяться в заяві ОСОБА_9 від 16.08.2022; показаннями потерпілої ОСОБА_9 , які містяться в протоколі допиту від 16.08.2022; показаннями свідка ОСОБА_12 , які містяться в протоколі допиту від 16.08.2022; показаннями свідка ОСОБА_13 , які містяться в протоколі допиту від 22.08.2022; показаннями свідка ОСОБА_14 , які містяться в протоколі допиту від 22.08.2022; висновком експерта № СЕ-19/121-22/11200-ФХД від 09.09.2022; висновком експерта № СЕ-19/121-22/11199-ФХД від 09.09.2022; висновком експерта № СЕ-19/121-22/11198-ФХД від 09.09.2022; висновком експерта № СЕ-19/121-22/11504-ФХД від 09.09.2022.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченого п.1,3 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, а саме злочином проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідча суддя бере до уваги, що існує коло осіб, які на даний час не допитані в якості свідків. Вищезазначене дає підстави обґрунтовану ймовірність незаконного впливу зі сторони підозрюваного, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Доводи сторони захисту про відсутність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.

Разом з тим, слідча суддя вважає не доведеним ризики вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , оскільки підозрюваний раніше в силу ст.89 КК України не судимий. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, або вчинення інших кримінальних правопорушень, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.
Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, а саме злочином проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , який має середню освіту, неодружений, офіційно не працює, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, має зареєстроване місце проживання, раніше в силу ст.89 КК України не судимий.

Стороною захисту не надано доказів стосовно того, що підозрюваний, у зв`язку з проведеною йому операцією на нозі, потребує реабілітуючих заходів, які неможливо забезпечити під час утримання її під варто у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , те, що злочин за ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 є злочином проти життя та здоров`я особи, який вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, під час дії воєнного стану на території України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Так, слідча суддя, з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України із погрозою застосування насильства, а саме злочину проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000459 від 12.08.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 52 (п`ятдесят два) дні до 09 грудня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
Зобов`язати старшу слідчу СУ ГУНП в Харківській області майору поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.
Встановити строк дії ухвали до 09.12.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2022 року.

Слідча суддя ОСОБА_1