Справа № 930/2402/20
Провадження 1-кп/930/91/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2022 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
законного представника потерпілого ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирові матеріали кримінального провадження внесених до ЄРДР за № 0000066 від 11.02.2020 року по обвинувальному акту відносно:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 25.03.2020 року за ст. 126-1 КК України до двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він 03 лютого 2020 року близько 20:50 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поблизу домоволодіння ОСОБА_12 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив з останнім сварку з причини того, що ОСОБА_13 відмовлявся надати йому свій мобільний телефон у його тимчасове користування для здійснення дзвінка.

У ході даної сварки ОСОБА_9 , стоячи поряд із ОСОБА_14 , умисно кулаками обох рук наніс останньому кілька ударів в область його обличчя, від яких ОСОБА_13 впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 перебуваючи поряд із лежачим на землі ОСОБА_14 , умисно наніс йому ще кілька ударів ногою в область його голови та обличчя.

У результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_16 спричинив потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді множинних саден в області обличчя, гематоми обох повік правого ока, забою головного мозку легкого ступеня, закритого перелому носа, верхньої щелепи справа із зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичного експерта № 56 від 20.03.2020 відносяться: множинні садна в області обличчя, гематоми обох повік правого ока, забій головного мозку легкого ступеня, закритий перелом кісток носа - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (п. 2.3.3); закритий перелом кісток верхньої щелепи - до середніх тілесних ушкоджень, з-за відсутності небезпеки для життя та які спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (п. 2.3.2).

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав повністю, цивільний позов не визнав також.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав, що факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 обвинуваченим ОСОБА_9 не доведений , очевидців даної події не встановлено , що підтверджується показами свідків та матеріалами кримінального провадження.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, показаннями потерпілого та свідків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вказав , що у лютому місяці 2020 року в клубі у селі Язвинки , разом із охоронцем та потерпілим розпивали спиртні напої. Після цього , вони розійшлися кожен окремо до дому. Він рухався в напрямку зупинки , де і побачив посеред асфальту лежаче тіло потерпілого ОСОБА_12 , який був непритомним. Після цього , він відразу зателефонував до швидкої та у поліцію , щоб їм про це повідомити. Після цього пішов до дому спати.

Так , допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_12 пояснив , що ввечері , в зимову пору року, розпивав спиртні напої разом із ОСОБА_17 . Того ж вечора , біля зупинки ОСОБА_9 попросив у нього телефон , для того , щоб здійснити дзвінок. Потерпілий йому відмовив , після чого обвинувачений почав наносити удари в область лиця і тулуба. Кількість ударів він не пам`ятає.

Допитаний в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_18 пояснив , що 03.02.2020 року повертався із с. Гунька та повернув біля магазину в с. Язвинки. Потім від побачив двох чоловіків та зупинився за ними. На місці були поліцейські. Після спілкування з поліцейськими він побачив ОСОБА_9 , який тримав ОСОБА_12 . Потім свідок звернув увагу на те , що ОСОБА_12 був побитий та вже лежав. Після цього свідок зателефонував ОСОБА_10 та сказав , що ОСОБА_12 побитий. ОСОБА_19 стояв сам на дорозі. Чому ОСОБА_12 був побитий , хто його побив та коли це відбулося свідку ОСОБА_18 не відомо.

Допитана в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_10 пояснила, що 03.02.2020 року до неї зателефонував ОСОБА_18 і повідомив про те , що ОСОБА_12 побили. На місце події вона приїхала разом із своїм чоловіком. Там , вона побачила знівечене тіло свого брата. Після чого вона відразу зрозуміла що його побив ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що ввечері 03.02.2020 року прийшов на роботу до сільської ради с. Язвинки . До нього прийшов ОСОБА_9 , з яким вони почали разом розпивати спиртні напої. Пізніше до них приєднався ОСОБА_12 та вони почали разом розпивати спиртні напої. Проте, ОСОБА_9 почав себе погано вести, взяв телефон у ОСОБА_17 ,сварився із кимось по телефону та почав агресивно себе вести та не хотів віддавати телефон назад. Потім ОСОБА_17 вказав особам , з якими вони розпивали спиртні напої про те , що час розходитися та вони пішли. ОСОБА_17 бачив, як потерпілий та обвинувачений разом пішли в одному напрямку. Коли вже пізно ввечері ОСОБА_17 повертався на роботу , побачив машину поліції. Він запитав у обвинуваченого, чому у нього кров на светері, проте останній йому нічого не відповів.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що у лютому 2020 року йому зателефонувала ОСОБА_10 та сказала , що його батька , ОСОБА_12 побили. Після чого він приїхав на місце події де побачив свого батько у важкому стані. На місці події окрім поліцейських був ОСОБА_9 . Спитавши обвинуваченого що трапилося , останній йому відповів , що вони розпивали алкогольні напої четверо чи троє, про те що сталося із його батьком не знає, оскільки знайшов його вже непритомного.

Свідок ОСОБА_21 суду надала свідчення, що ввечері близько 21:00 чула на центральній вулиці в с. Язвинки п`яний голос. Наступного дня дізналася про те , що ОСОБА_12 побили.

Невизнання своєї вини обвинуваченим, суд розцінює критично як метод самозахисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, вина ОСОБА_9 доведена наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

-Заявою ОСОБА_12 написаною на ім`я т.в.о. начальника Немирівського ВП ГУНП , полковнику поліції Петру Скічку ,у якій він просить прийняти міри до ОСОБА_9 , жителя с. Язвинки , який 03.02.2020 року близько 20:50 год. спричинив йому тілесні ушкодження (а.с.66)

-Заявою ОСОБА_20 написаною на ім`я начальника Немирівського відділу поліції , у якій він просить прийняти міри до ОСОБА_22 , який 03.02.2020 року в с. Язвинки Немирівського району спричинив тілесні ушкодження його батьку, ОСОБА_12 (а.с.67)

-Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000066, дата реєстрації 11.02.220 року, відповідно до якого до Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області 10.02.2020 року надійшла письмова заява від ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , про те , що 03.02.2022 близько 20:50 год. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , умисно вчинив йому тілесні ушкодження (а.с.68)

-Протокол проведення слідчого експерименту від 05.03.2020 року та відеозапис на диску з проведенням вказаного слідчого експерименту , відповідно до якого потерпілим ОСОБА_12 на статисті показав , що удари 03.02.2020 кулаком руки ОСОБА_23 наносив йому в область обличчя , але яку саме кількість ударів він йому наніс ОСОБА_12 сказати не може. Також під час слідчого експерименту зазначив , що після завданих ударів він впав на землю і у цей час ОСОБА_23 наніс йому удари ногами по тулубу і обличчю. Назвати кількість ударів він не може (а.с.69-70)

-Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.03.2020 року у приміщенні архіву Немирівської ЦРЛ на підставі ухвали слідчого судді Немирівського районного суду ОСОБА_24 від 27.02.2020року про тимчасовий доступ до речей та документів (а.с.73)

-Опис речей та документів , які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 11.03.2020 року , а саме історію хвороби на ім`я ОСОБА_12 1965 року народження , жителя с. Язвинки Немирівського району (а.с.74)

-Висновком експерта № 56, здійсненим судово-медичним експертом ОСОБА_25 , лікарем , судово-медичним експертом Немирівського міжрайонного відділення обласного бюро Вінницької обласної ради , відповідно до підсумків якого :

1)Судячи із записів медичної карти у громадянина ОСОБА_12 мали місце ушкодження у вигляді множинних саден в області обличчя , гематоми обох повік правого ока , забою головного мозку легкого ступеня , закритого перелому кісток носа , верхньої щелепи з права зі зміщенням уламків.

2)Дана травма виникла від дії тупого, твердого предмета, (предметів), можливо, 03.02.2020 року.

3)Ушкодження в вигляді множинних садн в області обличчя, гематоми обох повік правого ока, забою головного мозку легкого ступеня, закритого перелому кісток носа, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.3.3; закритий перелом кісток верхньої щелепи відноситься до СЕРЕДНІХ тілесних ушкоджень, за відсутністю небезпеки для життя, та який спричинив тривалий (понад 21-н день) розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.2.2.
4)Враховуючи розташування тілесних ушкоджень на тілі гр-на ОСОБА_26 , рахую, що їх утворення при одноразовому падінні останнього з висоти власного зросту на площину, виключається.
5)Судячи з описаних в медичній карті тілесних ушкоджень на тілі гр.-на ОСОБА_26 рахую, що останньому було нанесено щонайменше двох ударів тупим, твердим предметом. (а.с.76-77)
-Постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 21 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000066 , відповідно якої , кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000066 змінено з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України (а.с.81)
-Вироком Немирівського районного суду від 25.03.2020 року у справі № 930/404/20 , відповідно до якого ОСОБА_22 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 126-1 КК України та встановлено іспитовий строк 2 роки (а.с.83-84)
-Постановою слідчого СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта ОСОБА_27 про доручення проведення комісійної судово-медичної експертизи від 26 березня 2020 року , відповідно до якої доручено експертам Вінницького обласного бюро судово-медичної по даному кримінальному провадженню проведення комісійної судово-медичної експертизи (а.с.86)
-Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.09.2020 року , відповідно до якого ст. слідчий СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_27 на підставі ухвали слідчого судді Немирівського районного суду ОСОБА_28 від 27.08.2020 року про тимчасовий доступ до речей і документів ознайомився із історіями хвороби на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , за АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 (а.с.92)
-Описом речей і документів , які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 07.09.2020 року , а саме історію хвороби № 907 на ім`я ОСОБА_12 та історію хвороби № 1935 на ім`я ОСОБА_29 (а.с.93)
-Висновком експерта № 63-к , відповідно до підсумку якого :
1)Згідно наданої медичної документації ОСОБА_26 мали місце тілесні ушкодження у вигляді поєднаної черепно-мозкової та щелепно-лицевої травми - закритого перелому верхньої щелепи справа зі зміщені: г» уламків, закритого перелому кісток носа, струсу головного мозку, множинних саден ділянці обличчя, гематом обох повік правого ока.

Діагноз «забій головного мозку», встановлений у "Медичній карті стаціонарного хворого" № 646 не може бути прийнятим до уваги при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки не підтверджений даними інструментальних обстежень та відповідною клінічною неврологічною симптоматикою.

Вказана травма у ОСОБА_26 спричинена багаторазовою дією тупого (тупих) предмету (предметів) за механізмом удар та тертя, по давності утворення може відповідати строку, вказаному в постанові про призначення експертизи - 03.02.2020 р.

Встановити кількість та послідовність травмуючих впливів за наявними судово-медичними даними неможливо.

Поєднана черепно-мозкова та щелепно-лицева травма у ОСОБА_26 спричинила тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, тому належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п. 2.2.1. в) «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", 1995 р.).

2)Враховуючи характер (синці,садна ,переломи) та локалізацію тілесних ушкоджень на різних поверхнях тіла ОСОБА_12 судово-медична експертна комісія вважає, що він не міг отримати описаний в п.1 комплекс тілесних ушкоджень внаслідок одноразового падіння з положення стоячи на площину.

3)Згідно методичних рекомендацій щодо судово-медичної експертизи при струсі головного мозку (Київ 2009 р.) - струс головного мозку відноситься до легкої черепно-мозкової травми, за наявності адекватного лікування завершується одужанням та не тягне за собою стійкої втрати працездатності.

Судово-медична експертна комісія вважає, що виявлена під час комісійного судово-медичного обстеження неврологічна симптоматика (порушення мови, позитивні симптоми субкортикальної групи, порушення рефлексів) у ОСОБА_26 є наслідком хронічного порушення мозкового кровообігу та перенесених у минулому інсультів і не стоять у причинному зв`язку з травмою 03.02.2020 р.

4) Оцінка показів учасників кримінального провадження щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень не входить до компетенції судово-медичної експертної комісії (а.с.95-99)

Судом встановлено, що відсутні будь-які законні підстави не довіряти показанням вказаних свідків, оскільки вони логічні, послідовні, повністю відповідають іншим матеріалам кримінального провадження та у сукупності дають повну картину скоєного кримінального правопорушення.

Зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності, - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_9 доказана повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , згідно ст. 67 КК України - є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів, наслідків які настали, особу винного, його соціальне становище, вік та стан здоров`я , який раніше судимий вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 25.03.2020 року за ст. 126-1 КК України до двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, невизнання вини, невідшкодування шкоди, а тому суд враховуючи вище викладене, приходить до висновку, що ОСОБА_23 заслуговує на покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 122 ч.1 КК України, а його виправлення та перевиховання можливе без реальної ізоляції від суспільства.
ОСОБА_23 раніше судимий вироком Немирівського районного суду від 25.03.2020 за ст. 126-1, ст. 75, 76 КК України на 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_9 , вчинено ним 03.02.2020, тобто до ухвалення попереднього вироку.
Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок необхідно виконувати самостійно.
У вказаному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_12 заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди , заподіяної злочином.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим , що у ході сварки ОСОБА_23 умисно кулаками рук наніс ОСОБА_12 декілька ударів в область обличчя , від яких потерпілий впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії , ОСОБА_23 умисно наніс потерпілому ще декілька ударів ногою в область голови та обличчя.

Внаслідок вчинення зухвалих умисних протиправних дій відносно потерпілого зі сторони ОСОБА_9 , ОСОБА_12 проходив відповідне лікування, реабілітацію, за що було витрачено чимало коштів.

ОСОБА_13 та його рідні затратили грошові кошти на поновлення його стану здоров`я, транспортні послуги у загальній сумі - 10 000 гривень.

Окрім значної матеріальної шкоди, потерпілому по справі було заподіяно і значну моральну шкоду.

Через тілесні пошкодження, які потерпілий отримав внаслідок вчинених злочинних дій, виникли психотравматичні фактори, що спричинили негативні емоції і переживання, призвели до погіршення стану здоров`я, викликали необхідність тривалого лікування. Крім того, ця подія призвела до тяжких фізичних, моральних страждань, порушила нормальний ритм життя.

В результаті цієї події потерпілий тривалий час не мав змоги виконувати звичних йому робіт і занять, що також суттєво впливає на глибину його моральних страждань.

Стан здоров`я потерпілого не покращується. Відповідно до довідки СМЕК від 06 липня 2020 року йому було встановлено 3-ю групу інвалідності строком на один рік.

Розмір моральної шкоди, ОСОБА_12 оцінює у сумі 100 000 гривень.

Внаслідок чого , потерпілий просить стягнути з ОСОБА_22 на його користь матеріальні збитки на суму 10 000 гривень та моральну шкоду на суму 100 000 гривень.

Не погоджуючись із цивільним позовом , адвокатом ОСОБА_8 в інтересах цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_9 подано відзив на позовну заяву , відповідно до якого , просить суд відмовити ОСОБА_12 в задоволенні цивільного позову про відшкодування майнової та моральної шкоди , заподіяної злочином.

Свої відзив обґрунтовує тим , що подані позивачем докази , а саме товарний чек № 108 від 24.02.2020 року та № 94 від 17.02.2020 року , копії квитанцій на трьох аркушах паперу не мастять інформацію щодо предмету доказування та його належність , не зрозуміло що це за товарні чеки та квитанції , хто проводив фінансові операції , з чим вони пов`язані та кому вони належать , тому представник відповідача вважає такі докази неналежними , недостовірними , недопустимими та недостатніми для обґрунтування заявлених вимог.

Вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. на думку представника відповідача також належним чином не обґрунтована , а лише описана словами , що містяться у позовній заяві.

Вирішуючи заявлений цивільний позов потерпілого про відшкодування майнової та моральної шкоди , заподіяної злочином , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

За ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (стаття 1177 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В силу частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Згідно з частиною 1 статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В силу ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до Висновку Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року (справа № 752/17832/14-ц) визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Отже, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Разом з тим, кожна заявлена цивільним позивачем вимога повинна бути обґрунтована належними й допустимими доказами.

Суд , дослідивши докази , які надав позивач разом із позовною заявою на обґрунтування вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди , дійшов висновку про те , що заявлений потерпілим цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягає. Позивачем надано копії двох товарних чеків від 24 лютого 2020 року за № 108 та від 17 лютого 2020 року № 94 , копії квитанцій на трьох сторінках більшість з яких неможливо ідентифікувати , також не надано виписки з історії хвороби чи рекомендацій лікарів про необхідність придбання саме таких ліків чи препаратів.

Що стосується цивільного позову в частині відшкодування 100 000 грн. моральної шкоди, то така вимога підлягає до часткового задоволення. Зважаючи на конкретні обставини провадження, наслідки, що настали, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в частковому обсязі та вирішив стягнути із обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 моральну у розмірі 15 000(п`ятнадцять тисяч) гривень.

Речовими доказами по справі є вилучені у КНП «Немирівська міська лікарня» 11.03.2020 та 07.09.2020 року історії хвороби № 646 , № 907 та № 1935 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 98-101, 104,105, 128-130, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_22 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців позбавлення волі .
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 25.03.2020 року за яким ОСОБА_22 засуджено за ст. 126-1 КК України до двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки, виконувати окремо.
Позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_22 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту затримання на виконання вироку суду.
Речові докази , а саме :
-вилучені у КНП «Немирівська міська лікарня» 11.03.2020 та 07.09.2020 року історії хвороби № 646 , № 907 та № 1935 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повернути до КНП «Немирівська міська лікарня».
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1