Справа №522/5626/22
Провадження № 1-кп/522/1573/22
УХВАЛА
20 травня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання сторони обвинувачення про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 від 23.02.2022 р. стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має неповну середню освіту, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
особи, відносно якої вирішується питання про
застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,
законного представника особи,
відносно якої вирішується питання про
застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000183 від 23.02.2022 р. відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.
Так, 23.02.2022 приблизно о 18 годині 45 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні кафе «МакДональдс», який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Шевченко, 2-Б, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_7 , яка в руках тримала мобільний телефон.

В цей час, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 та шляхом ривку заволодів мобільним телефоном марки «IPHONE 12 PRO», IMEI: НОМЕР_1 в копусі сірого кольору, вартістю 34500 гривень з сім-карткою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не має, в чохлі білого кольору вартістю 500 гривень, який ОСОБА_7 тримала у своїх руках, сидячи за столом.

В подальшому ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду, на загальну суму в розмірі 40000 гривень але невдовзі був затриманий на території кафе «МакДональдс» охоронцем закладу.
Таким чином, в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме - передбаченого ч.1 ст. 186КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), про що йому було повідомлено про підозру 24.02.2022 року.
Як вбачається з висновку судової-психіатричної експертизи № 139 від 12.04.2022 року, відповідно до якого в період часу, що стосується вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу, зі стабільним дефектом. Стан декомпенсації у вигляді параноїдного синрому» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.02» за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок чого він не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Захисник та законний представник підозрюваного не заперечували проти застосування відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення у медичний заклад із звичайним наглядом.
Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності.
Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку.
Вчинення ОСОБА_3 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
- витягом з ЄРДР від 23.02.2022 року;
- протоколом прийняття заяви про скоєння кримінального правопорушення від 23.02.2022 року;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;
- протоколом огляду предмету від 24.02.2021 року.
Як вбачається з висновку судової-психіатричної експертизи № 139 від 12.04.2022 року, відповідно до якого в період часу, що стосується вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді: «Шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу, зі стабільним дефектом. Стан декомпенсації у вигляді параноїдного синрому» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F20.02» за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), внаслідок чого він не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Під час проведення експертизи у ОСОБА_3 виявлені кваліфікуючі ознаки медичного критерію у вигляді хронічного психічного захворювання - «Шизофренії, параноїдної форми, епізодичний тип перебігу, зі стабільним дефектом. Стан декомпенсації у вигляді параноїдного синдрому» (Б 20.02 по МКБ-10), тобто результати справжнього судово- психіатричного дослідження повністю підтвердили раніше встановлений ОСОБА_3 діагноз параноїдної шизофренії.
Комісією судово-психіатричних експертів констатовано, що враховуючи тип суспільної небезпеки, розлади . мислення, порушення з боку емоційно-вольової сфери, маячну налаштованість які проявилися на дійовому рівні та за умовами положення ч.З ст.94 Карного Кодексу України, ОСОБА_3 рекомендовано застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
З огляду на викладене, оцінюючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 містяться ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України (відкрите викрадення чужого майна (грабіж), у стані неосудності, оскільки, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи він не міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечного діяння.
Необхідність застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів медичного характеру підтверджується висновком судової-психіатричної експертизи № 139 від 12.04.2022 року дослідженого судом.
Згідно з ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.
Як передбачено ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно з ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
У судовому засіданні було встановлено наявність підстав, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1ст. 513 КПК України та за таких обставин, відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом (п. 2 ч.1 ст. 94 КК України).
При цьому, застосовуючи до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом суд враховує положення ч.3 ст.94 КК України, відповідно до якого госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-7 від 03.06.2005року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
На підставі викладеного, суд вважає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, через те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає необхідним застосувати у відношенні ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Підстав для застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбаченихст.94 КК України, відносно ОСОБА_3 суд не вбачає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 92-94 КК України, ст.ст. 503, 512, 513 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000183 від 23.02.2022 р. відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який має неповну середню освіту, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
До набрання ухвали законної сили запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, з моменту доставки ОСОБА_3 до медичного закладу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовується з дня доставлення особи до закладу з надання психіатричної допомоги із загальним наглядом.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «IPHONE 12 PRO», IMEI: НОМЕР_1 в копусі сірого кольору, вартістю 34500 гривень з сім-карткою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не має, в чохлі білого кольору вартістю 500 гривень, вважати такими що повернуті власнику майна.

Виконання ухвали суду, в частині щодо зміни запобіжного заходу доручити співробітникам ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити учасникам процесу.
Суддя ОСОБА_1