У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000530, відомості про яке 04.10.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000530, відомості про яке 04.10.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 03.10.2022 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.10.2022 під час перевірки речей громадянина ОСОБА_4 , за адресою: Ужгородський район, село Соломоново, КПП Тиса, було виявлено поліетиленовий пакет з надписом ЛСД та таблетку світло-коричневого кольору.
Прокурор вказує, що 03 жовтня 2022 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Ужгородський район, є. Соломоново, КПП Тиса, слідчим було виявлено та в подальшому вилучено: поліетиленовий пакет сірого кольору з написом 1сР-LSD (20ug), який в ході огляду місця події було поміщено до спеціального пакету НПУ№ INP1015813 та таблетку світло-коричневого кольору, яку було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP1015812, ТЗ марки «AUDI», моделі «А4», д.н.з. « НОМЕР_1 » червоного кольору, який було поміщено на спеціальний майданчик ВП№1 та опечатано та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 .
Постановою дізнавача СД відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 від 04.10.2022 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Прокурор зазначає, що поліетиленовий пакет сірого кольору з написом 1сР LSD (20ug), який в ході огляду місця події було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP 1015813 та таблетку світло-коричневого кольору, яку було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP1015812, ТЗ марки «AUDI», моделі «A4», д.н.з. « НОМЕР_3 » червоного кольору, який було поміщено на спеціальний майданчик ВП№1 та опечатано та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 вважаються предметом, що був об`єктом кримінальних протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, а тому просить накласти арешт на поліетиленовий пакет сірого кольору з написом lcP-LSD (20ug), який в ході огляду місця події було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP1015813 та таблетку світло-коричневого кольору, яку було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP1015812І ТЗ марки «AUDI», моделі «A4», д.н.з. « НОМЕР_3 » червоного кольору, який було поміщено на спеціальний майданчик ВП№1 та опечатано та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 .
Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому подав через канцелярію суду заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі.
Власник майна та його представник у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд клопотання, подав письмові заперечення на клопотання, просить розглянути такий без його участі.
Неприбуття власника майна у судове засідання у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Розглянувши клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000530, відомості про яке 04.10.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Із протоколу огляду місця події від 03.10.2022 проведеного за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, є. Соломоново, КПП Тиса, вбачається, що слідчим було виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет сірого кольору з написом 1сР-LSD (20ug), який в ході огляду місця події було поміщено до спеціального пакету НПУ№ INP1015813 та таблетку світло-коричневого кольору, яку було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP1015812, ТЗ марки «AUDI», моделі «А4», д.н.з. « НОМЕР_1 » червоного кольору, який було поміщено на спеціальний майданчик ВП№1 та опечатано та свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 .
Постановою дізнавача СД відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 від 04.10.2022 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Постановою дізнавача СД відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 від 05.10.2022 призначено судову експертизу матеріалів, речовин та виробів (наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки AUDI, моделі А4, д.н.з. НОМЕР_1 червоного кольору на праві власності належить ОСОБА_6 .
Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Прокурором в клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а саме на: поліетиленовий пакет сірого кольору з написом lcP-LSD (20ug), який в ході огляду місця події було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP1015813 та таблетку світло-коричневого кольору, яку було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP1015812, оскільки існує потенційна загроза та шкода для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна. Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні кримінального правопорушення особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню в цій частині.
Разом із тим, слідчий суддя вважає необґрунтованим клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «AUDI», моделі «А4», д.н.з. « НОМЕР_1 » червоного кольору, який було поміщено на спеціальний майданчик ВП№1 та опечатано та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Слідчим суддею, встановлено, що зазначене майно, належить ОСОБА_6 . Слідчий суддя вважає, що матеріалами, доданими до клопотання, не встановлено достатніх підстав для накладення арешту транспортний засіб марки «AUDI», моделі «А4», д.н.з. « НОМЕР_1 » червоного кольору, який було поміщено на спеціальний майданчик ВП№1 та опечатано та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . В цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки ні з клопотання, ні з матеріалів, які обґрунтовують клопотання, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не вбачається підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.
Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.
На теперішній час прокурором не доведено, що в застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт такого майна, а саме: на транспортний засіб марки «AUDI», моделі «А4», д.н.з. « НОМЕР_1 » червоного кольору, який було поміщено на спеціальний майданчик ВП№1 та опечатано та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000530, відомості про яке 04.10.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця події від 04 жовтня 2022 року, а саме на: поліетиленовий пакет сірого кольору з написом 1сР-LSD (20ug), який в ході огляду місця події було поміщено до спеціального пакету НПУ№ INP1015813 та таблетку світло-коричневого кольору, яку було поміщено до спеціального пакету НПУ № INP1015812.
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1