Справа № 162/94/22
Провадження № 1-кп/162/40/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000028, про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України (далі по тексту КК),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Чорниж Маневицького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, пенсіонера, одруженого, несудимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

встановив:

ОСОБА_4 на початку жовтня 2021 року, точної дати у ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику, яке затверджено Міжнародними медико-санітарними правилами від 23 травня 2005 року та додатком № 5 до постанови Кабінету Міністрів України № 893 «Про затвердження правил санітарної охорони території України» від 22 серпня 2011 року та видається у будь-якому медичному закладі, підключеному до електронної системи охорони здоров`я, у порушення вимог статті 14-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статей 11, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»від 11 березня 2020 року, Стандарту медичної допомоги «Короновірусна хвороба (COVID-19)», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 722 від 28 березня 2020 року, діючи за попередньою змовою, через мобільний додаток «Viber» надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані, серію і номер паспорта для виїзду за кордон НОМЕР_2 для виготовлення завідомо підробленого міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику. У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа з використанням реквізитних даних медичного закладу комунальне підприємство «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради (ЄДРПОУ 01983163) за допомогою комп`ютерної техніки умисно виготовила на ім`я ОСОБА_6 підроблений офіційний документ: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику, вказавши у ньому завідомо недостовірні відомості про проведену 17 серпня та 10 вересня 2021 року вакцинацію вакциною «Pfizer- BioNTech Ltd», яке посвідчено печаткою вказаного медичного закладу з особистою печаткою лікаря ОСОБА_7 , та передала обвинуваченому, отримавши за це плату у сумі 20 євро.
Крім цього, ОСОБА_4 приблизно о 10 годині 25 хвилин 21 листопада 2021 року у пункті пропуску через державний кордон України «Ягодин» Волинської митниці, що по вулиці Прикордонників, 2 у селі Старовойтове Ковельського району Волинської області, під час проходження прикордонного контролю, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції для запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 та зменшення кількості хворих з тяжким перебігом гострої респіраторної хвороби COVID-19, у порушення вимог пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року, надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику, яке комунальним підприємством «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради не посвідчувалося та не видавалося.
Обвинувачений у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій визнав повністю та показав, що у жовтні 2021 року йому терміново потрібно було виїхати за кордон. ОСОБА_4 не мав часу для проходження двох етапів вакцинації. Через мобільний додаток «Viber» він зв`язався з особою, ім`я якої він не пам`ятає, та домовився про виготовлення міжнародного свідоцтва про вакцинацію. На цей час обвинувачений не вакцинувався. Отримав сертифікат на автостанції у місті Луцьку, за це заплатив 20 євро. Повертаючись з-за кордону пред`явив прикордонникам згадане свідоцтво про вакцинацію.
Відповідно до міжнародного свідоцтва про вакцинацію/профілактику, яке видане комунальним підприємством «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради та посвідчене особистою печаткою лікаря ОСОБА_7 , ОСОБА_4 17 серпня та 10 вересня 2021 року пройшов вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19 вакциною «Pfizer- BioNTech Ltd».
Згідно з довідкою № 1.10/3746 від 30 листопада 2021 року комунальне підприємство «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради не проводило видачу свідоцтв про провакцинацію/профілактику, ОСОБА_7 працювала у цьому закладі на посаді завідувача клініко-діагностичної лабораторії.
Згідно з протоколом огляду місця події від 21 листопада 2021 року ОСОБА_4 під час проходження прикордонного контролю у пункті пропуску «Ягодин» пред`явив міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику, яке видане комунальним підприємством «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради та посвідчене особистою печаткою лікаря ОСОБА_7 .
Аналізуючи показання, письмові докази, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в пособництві у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством, що має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також у використанні завідомо підробленого документа.

Дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за частиною п`ятою статті 27 частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК.

Відповідно до частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами першою, другою статті 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкостівчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшуютьта обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до частини першої статті 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вирішуючи питання про покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що скоєне ОСОБА_4 за частиною п`ятою статті 27 частиною третьою статті 358 КК відповідно до статті 12 КК є нетяжким злочином, а за частиною четвертою статті 358 КК кримінальним проступком.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень та щире каяття, яке полягає у негативному ставленні до скоєного.

По місцю проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером.

Враховуючи наведене у сукупності, суд констатує, що для досягнення передбачених статтею 50, частиною другою статті 65 КК цілей у цьому випадку необхідним і достатнім буде призначення покарання за частиною п`ятою статті 27 частиною третьою статті 358 КК у виді штрафу розміром 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за частиною четвертою статті 358 КК штраф розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі статті 70 КК за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Процесуальних витрат у справі немає.

Питання про долю речового доказу підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжні заходи не застосовувались.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 373, 374 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 27 частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України у виді штрафу розміром 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за цим вироком у виді штрафу розміром 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речовий доказ: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику на ім`я ОСОБА_4 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Волинського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1