465/3607/22
1-кс/465/1337/22
У Х В А Л А
судового засідання
22.07.2022 року слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення -

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скаргу обґрунтовує тим, що 11.07.2022 року ним до прокуратури подано заяву в порядку ст.214 КПК України про вчинення заступником керівника прокуратури ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. Однак станом 14.07.2022 року відомості до ЄРДР прокурором невнесенні по даній заяві. Отже, його звернення до прокуратури не дало позитивного результату і кримінальне провадження відкрито не було. Відтак, просить зобов`язати прокурора прокуратури внести відомості до ЄРДР на підставі його заяви про злочин від 11.07.2022 року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України вчиненого заступником керівника прокуратури ОСОБА_6 .

Скаржник ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримав, дав аналогічні пояснення наведених в скарзі. Просить скаргу задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу заперечив та зазначив про те, що вимоги заявника є безпідставними, оскільки із заяви не вбачається підстав для внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України не встановлено. Крім цього, 12.07.2022 року постанова про закриття кримінального провадження №0000106 від 14.05.2013 року за ч.1 ст.382 КК України скасована. А подана заява про злочин від 11.07.2022 року скаржника скеровано для розгляду, в порядку ст.214 КПК України до ТУ ДБР у м. Львові. Тому просить відмовити в задоволенні його скарги.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000106 від 14.05.2013 року та матеріали судової справи №465/1099/15-к, в їх сукупності, приходжу до висновку, що в задоволені скарги слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Встановлено, що 11.07.2022 року ОСОБА_4 подав на ім`я керівника Франківської окружній прокуратурі м.Львовазаяву в порядку ст.214 КПК України про вчинення заступником керівника прокуратури ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

По цій заяві, 13.07.2021 року ОСОБА_4 надано відповідь - лист №14.51/04-18-1911-22 від 13.07.2022 року за підписом керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 , в якому повідомлено заявника про скерування даної заяви 12.07.2022 року до Львівської обласної прокуратури для вирішення питання щодо подальшого скерування за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові для розгляду в порядку ст.214 КПК України.
Крім цього повідомлено, що 12.07.2022 року постанова про закриття кримінального провадження №0000106 від 14.05.2013 за ч.1 ст.382 КК України скасована, а матеріали кримінального провадження скеровано до органу досудового розслідування для проведення досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне бюро розслідування» від 12.11.2015 року, Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, окрім іншого, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до вимог пункту 1 глави 2 розділу I Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року N 298, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

З вищевказаної норми закону вбачається, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
В пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Отже, слідчий суддя при відсутності правових підстав не позбавлений можливості відмовити у задоволенні скарги щодо зобов`язання внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Таким чином, при розгляді скарги встановлено, що у заяві від 11 липня 2022 року ОСОБА_4 лише констатовано про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України заступником керівника прокуратури ОСОБА_5 , проте ця заява не містять жодних обставин, які скаржник вважає злочином, що дає підстави для висновку, що вказане повідомлення не є повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України.

Отже, заявник у своїй заяві не наводить конкретних фактичних відомостей та обставин, передбачених ч. 5 ст. 214 КПК України, які б свідчили про існування підстав для кваліфікації дій заступником керівника прокуратури ОСОБА_5 за будь-якою зі статей Кримінального кодексу України.

При цьому, зміст заяви про вчинення злочину заступником керівника прокуратури ОСОБА_5 зводиться до незгоди з діями вказаної особи під час розгляду його заяв по кримінальному провадженню №0000106 від 14.05.2013 року.

Слід також зазначити, що відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Скаржник вказав на те, що на його думку, які зазначені в його заяві від 28 травня 2018 року, що дії вищезазначеної особи підлягають кваліфікації за ст.366 КК України. Однак, відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Крім того, листом №14.51/04-18-1911-22 від 13.07.2022 року за підписом керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 звернення ОСОБА_4 від 11.07.2022 року, скеровано за належністю в ТУ ДБР у м. Львові з врахуванням вимог ст.214 КПК України в частині можливого вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України встановлено, що досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівником правоохоронного органу, здійснюють слідчі органів Державного бюро розслідувань.

Відтак, невнесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення від 12.02.2022 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки надати оцінку заяві ОСОБА_4 та виконати вимоги, передбачені ст. 214 КПК України, повинен компетентний орган, до підслідності якого віднесено здійснення досудового розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронного органу, а саме ТУ ДБР у м. Львові, тому керівником Франківської окружної прокуратури м. Львова виконано вимоги закону щодо направлення даної заяви про вчинення кримінального правопорушення до компетентного органу, що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_4 .

Крім цього, вважаю, що ТУ ДБР у м. Львові, як орган, до підслідності якого віднесено здійснення досудового розслідування злочинів, повинен надати оцінку заяві про вчинення злочину, поданої ОСОБА_4 від 11.07.2022 року та визначитись, чи містить така достатні відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення, і в залежності від встановленого, прийняти рішення про подальший рух вказаної заяви відповідно до вимог ст.214 КПК України, а тому правових підстав для зобов`язання прокурора внести відповідні відомості про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає.
Враховуючи вищенаведене приходжу до висновку, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення відсутні, тому скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає

Керуючись ст.ст.214,303, 304,306,307, 318-380, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення - відмовити.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17 червня 2020 р. ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали слідчого судді.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 27 липня 2022 року об 15 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1