Провадження № 1-кс/947/5940/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб маючи на меті особисте збагачення, шляхом заволодіння об`єктами нерухомого майна для їх подальшого відчуження добросовісним покупцям, до числа таких об`єктів нерухомого майна може належати і будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 за життя мешкала громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за попередніми даними (відповідно до допиту свідка) не мала будь-яких родичів, а так само і спадкоємців. У січні 2022 року вказана громадянка померла та була похована за рахунок знайомого громадянина ОСОБА_6 , який у подальшому 22.02.2022 року звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_7 для відкриття спадкової справи щодо майна покійної.

Далі, приблизно наприкінці березня поточного року до приватного нотаріуса ОСОБА_7 звернулася громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому ОСОБА_8 зазначила, що вона є донькою покійної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підтвердження даного факту надавши власне свідоцтво про народження. Відповідно до інформації зазначеної у свідоцтві про народження ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ) народилася в місті Воркута на поточний момент територія республіки комі російської федерації, а у графі батьки зазначено, що її матір`ю є покійна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини надають змогу ОСОБА_8 одержати право на спадщину, адже відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У подальшому в ході досудового розслідування, з метою встановлення батьків громадянки ОСОБА_8 було надано запит в порядку ст. 93 КПК України до управління державної реєстрації відділу ДРАЦС в Одеській області, проте згідно відповіді інформації щодо батьків відсутня. Причиною цього може бути той факт, що місцем народження ОСОБА_8 є сучасна території російської федерації, а єдиним органом який може володіти такої інформацією є ГУ ДМС в Одеській області. У зв`язку з чим, слідчим суддею надано дозвіл на отримання документації щодо батьків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зберігаються в ГУ ДМС в Одеській області, в результаті виконання вказаної ухвали встановлено, що інформація зазначена у свідоцтві про народження ОСОБА_8 не відповідає дійсності, адже згідно даних зазначених у Ф-1 (заява про видачу паспорта) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є матір`ю останньої. Вказані обставини, можуть свідчити про вчинення ОСОБА_8 замаху на заволодіння шахрайським шляхом будинком АДРЕСА_1 , шляхом використання та пред`явлення завідомо підроблених документів до державних органів (для отримання дублікату свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ) та приватному нотаріусу ОМНО, для написання заяви про прийняття спадщини.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що згідно інформаційної довідки №301423583 від 20.05.2022 року ОСОБА_5 є також власником земельної ділянки з кадастровим номером :27:001:0030 за адресою:

АДРЕСА_1 .

Аналізуючи вказані факти слідчий прийшов до висновку, що на даний момент є доцільним накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101, тобто на земельну ділянку кадастровий номер :27:001:0030 за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення недопущення її відчуження, адже дії ОСОБА_8 та невстановлених осіб направлені на заволодіння об`єктами нерухомого майна протиправним шляхом.

З урахуванням викладеного, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, проте слідчий просив розглянути клопотання у його відсутність та його задовольнити, про що подав відповідну заяву.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 301423583 від 20.05.2022 року вбачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером :27:001:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) є ОСОБА_5 .

Вказана земельна ділянка може бути об`єктом кримінально протиправних дій.

Так, в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати, що зазначеною у клопотанні земельною ділянкою намагаються заволодіти кримінально- протиправним шляхом, відповідно до чого вона є об`єктом злочинного посягання та може зберігати на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження , а тому з метою забезпечення недопущення її відчуження та знищення доцільно застосувати захід забезпечення в даному кримінальному провадженні у вигляді накладення арешту на майно.

Критерії розумності та співмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення збереження об`єкту злочинного посягання з метою недопущення його відчуження та перетворення, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги розумність та співмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження, перетворення, передачу та проведення будь-яких дій на земельну ділянку з кадастровим номером :27:001:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), власником якої згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 301423583 від 20.05.2022 року є ОСОБА_5 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її отримання до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1