Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/329/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2022 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року, якою обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
за участю учасників судового провадження:
- прокурора ОСОБА_7 ,
- адвоката ОСОБА_8 ,
- обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0002045 від 06.11.2018 стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162, п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 13.07.2022.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які класифікуються як невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочини, з мірою покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі. Як особа обвинувачений не одружений, не працює, утриманців не має, за місцем реєстрації не проживає, а відтак, відсутні міцні соціальні зв`язки.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, які наразі не допитані даним складом суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Також суд дійшов висновку, що обставини по справі з часу обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити ухвалу районного суду та застосувати стосовно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Мотивуючи свої вимоги, обвинувачений зазначає, що на його думку районним судом не враховано всіх обставин, які слід враховувати під час продовження найсуворішого запобіжного заходу. Крім того зазначив, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було розглянуто за його відсутності, чим порушено право на захист.
Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, висновок прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону районним судом належно дотримані.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162, п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, які є невеликої тяжкості та особливо тяжкими злочинами, постановив ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на два місяці.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки обставин, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.
Посилання обвинуваченого на те, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу було розглянуто за його відсутності, чим порушено право на захист, саме по собі не може бути враховане апеляційним судом для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, так як дане клопотання було розглянуто судом за участі захисника обвинуваченого та з врахуванням введеного на території України карантину та військового стану.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали за тих обставин, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.
Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року стосовно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4