ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України у кримінальному провадженні № 0000680 від 13.05.2021 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із вищою освітою, розлученого, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.11.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт, -
ВСТАНОВИВ:

20.11.2020 ОСОБА_3 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 годин. Зазначений вирок 28.12.2020 набув чинності та 25.01.2021 направленнй на виконання до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

16.02.2021 ОСОБА_3 інспектором Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області був письмово ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України та отримав направлення до Київського районного суду м. Харкова для відбування безоплатних громадських робіт, відповідно до якого він повинен приступити з 18.02.2021.

ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел на ухилення від відбування призначеного вироком суду покарання, у березні - квітні 2021 року, без поважних причин, ігноруючи обов`язки пов`язані із відбуттям призначеного покарання, не з`явився до Київського районного суду м. Харкова для вібуванні покарання згідно встановленого графіка з 16.03.2021 по 25.03.2021 та з 02.04.2021 по 20.04.2021, чим ухилився від їх відбування.
Такі дії ОСОБА_3 набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов`язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді 82 (вісімдесяти двох) годин громадських робіт та відповідно до ст. 40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, а саме: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно заяви ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_4 згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника ОСОБА_4 , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку ч. 2 ст. 389 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Під час досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, а саме: подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 від 06.05.2021; копії матеріалів особової справи № 03/2021 відносно ОСОБА_3 ; протокол допиту свідків ОСОБА_6 від 18.05.2021, ОСОБА_7 від 21.05.2021, ОСОБА_8 від 24.05.2021; копію постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.04.2021 у справі № 638/1071/21; повідомленням про підозру від 02.06.2021, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий: 20.11.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт, 08.04.2021 Дзержинським районним судом м. Харкова був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП до покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20 400,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі за санкцією ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Виходячи із вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, невідбута частина покарання ОСОБА_3 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2020 у виді 82 години громадських робіт відповідає 10 дням обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_3 після постановлення вироку Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2020, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд призначає остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного за цим вироком суду покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2020, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із співвідношення, що 82 (вісімдесят двом) годинам громадських робіт відповідає 10 (десять) днів обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбування покарання у виді 1 (одного) року 10 (десяти) днів обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 не обирався.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Прокурору, обвинуваченому та потерпілому направити копію вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1