ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/4262/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/573/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Валки Харківської області матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м Харкова від 01 серпня 2022 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів до 26 вересня 2022 року включно, а також визначено розмір застави у розмірі 372 150 грн.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 05 серпня 2022 року подав апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду, відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду №14/0/-22 від 25.03.2022 року, яким було визначено територіальну підсудність справ за Полтавським апеляційним судом. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 було повернуто, оскільки відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду №42 від 25.07.2022 року було відновлено територіальну підсудність судових справ за Харківським апеляційним судом з 08 серпня 2022 року.

У зв`язку із зазначеним, захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , 22 серпня 2022 року звернувся до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м Харкова від 01 серпня 2022 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування свого клопотання захисник ОСОБА_8 посилається на те, що копію ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року він отримав лише 18 серпня 2022 року.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою повністю відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що стороною обвинувачення не було надано доказів наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 , а також не доведено наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. На думку захисника слідчим суддею не було в повній мірі досліджено можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Наголосив, що підозрюваний не має на меті переховуватися від органу досудового слідства, про що свідчить наявність в нього на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких є особою з інвалідністю, а також наявність на його утриманні дружини, у зв`язку із втратою нею роботи, та мати похилого віку. Крім того, указав, що ОСОБА_7 має вищу освіту, є пенсіонером МВС України, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався. На думку захисника вказані обставини свідчать про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Наголосив, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, а тому на думку захисника, в нього відсутня необхідність впливати на свідків, про що додатково свідчить той факт, що ОСОБА_7 з 29 липня 2022 року не вчиняв будь яких дій спрямованих на такий вплив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив поновити строк на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвала Полтавського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року була оголошена за відсутності захисника ОСОБА_8 , який згідно п.1 ч.1 ст.393 КПК України наділений правом на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, відповідно до скріншоту з електронної пошти захисника ОСОБА_8 він отримав копію ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року 18 серпня 2022 року.

Таким чином, зазначені обставини перешкодили захиснику ОСОБА_8 вчасно подати апеляційну скаргу, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу підозрювався у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, за який останньому може бути призначено покарання до 12 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказане кримінальне правопорушення відповідно до пред`явленої підозри мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, а також того факту, що ОСОБА_7 підозрюється у поширенні, за попередньою змовою групою осіб, інформації про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, та яка не розміщувалося у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, саме Російській Федерації або її представника, або незаконним збройним формуванням «ЛНР», «ДНР», на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеність існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Доводи скарги захисника про необґрунтованість пред`явленої підозри у сенсі відсутності у пред`явлених стороною обвинувачення доказах об`єктивних даних, які б підтверджували вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені докази та обставини, повинні бути оцінені судом при ухвалені остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту на наявність у підозрюваного ОСОБА_7 на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких є особою з інвалідністю, а також наявність на його утриманні дружини, у зв`язку із втратою нею роботи, та матері похилого віку, в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про можливість належного виконання підозрюваним своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя суду першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків досудового розслідування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Хоча в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м Харкова від 01 серпня 2022 року вказано, що вона може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду, однак відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду №42 від 25.07.2022 року було відновлено територіальну підсудність судових справ за Харківським апеляційним судом з 08 серпня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м Харкова від 01 серпня 2022 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалу Київського районного суду м Харкова від 01 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: