УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 523/8009/19

провадження № 51-3140ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Одеського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року,

встановив:

За вироком Суворовського районного суду м. Одеси 16 грудня 2021 року

ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами

на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Одеського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року зазначений вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного ОСОБА_1 покарання. Визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаним вироком апеляційного суду та порушує питання про його перегляд у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції, та її думка з приводу участі

у касаційному розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, касаційна скарга захисника не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.

Зокрема, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник у вступній її частині вказує на оскарження ним вироку Одеського апеляційного суду від 27 вересня

2022 року, тоді як у прохальній частині скарги формулює свої вимоги про скасування вироку цього ж суду від 12 жовтня 2022 року, чим допустив суперечності. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки

у касаційному порядку.

Окрім цього, захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, як на підставу для скасування оскарженого вироку апеляційного суду, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 412 КПК України не наводить.

Крім того, захисник заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається по суті на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

До того ж вимоги захисника про часткове скасування рішення апеляційного суду

та залишення без змін рішення суду першої інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції

за наслідками розгляду касаційної скарги.

Також захисник, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, не зазначає у скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Одеського апеляційного суду

від 27 вересня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4