Справа № 183/5773/22
№ 1-кп/183/1187/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2022 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, заявленого у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000155 від 08.04.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Привілля Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходив військову службу на посадi молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії - 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 та 09.04.2022 звільнений з посади, у зв`язку iз призупиненням військової служби та зарахуванням у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що старший сержант ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи вiйськовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи її на посадi молодшого iнспектора прикордонної служби 1 категорії - 4 вiддiлення інспекторів прикордонної служби вiддiлу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 . діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрiшньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05.04.2022 самовільно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, залишив місце служби і покинув район виконання бойової задачі, охорони та оборони визначених рубежів на околиці населеного пункту АДРЕСА_2 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися вiд вiйськової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

06.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

07.09.2022 до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 30 днів, тобто до 06.10.2022.

Таким чином, для досягнення мети i завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на свiдкiв, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які наразі не зменшилися. Так, в обгрунтування продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобiгання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню iншим чином; вчиняти iншi кримінальні правопорушення.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистоi поруки вiдносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крiм того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположноi засади функціонування Збройних Сил України - єдиноначальності.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб з триманням його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив відхилити клопотання. Пояснив, що він не збирається переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші порушення, перешкоджати кримінальному провадженню. Має двох малолітніх дітей. Сім`я потребує матеріальної допомоги. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, або особисте зобов`язання. Заставу сплатити не має можливості.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти заявленого клопотання. Пояснив. Що до клопотання не надані доказі на підставі яких можливо зробити висновок про обґрунтованість обвинувачення. Отже обвинувачення не обґрунтоване. Ризики не доведені. При вирішенні клопотання слід врахувати те, що обвинувачений раніше не судимий, має двох дітей. Також слід звернути увагу на те, що положення ч. 7 ст. 176 КПК України у чинній редакції не підлягають застосуванню, оскільки ця редакція набула чинності після вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується наданими суду матеріалами кримінального провадження.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснив, що маються ризики, передбачені 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

Судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_5 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 г. 30 хв. з 24 лютого 2022 р. строком на 30 днів введений воєнний стан.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 573/2022 від 12.08.2022 р.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон про забезпечення прав) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно зі ст. 3 Закону про забезпечення прав для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

На адміністративній межі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним в дію Указом Президента України, може запроваджуватися тимчасовий прикордонний контроль.

Лінія зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Таким чином для з`ясування чи є певна територія України тимчасово окупованою Російською Федерацією слід встановити факт встановлення та здійснення збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією Російської Федерації фактичного або загального контролю в межах частини території України. При цьому для визнання певної території України тимчасово окупованою спеціального рішення будь-якого державного органу не потрібно.

Відсутність встановлених Кабінетом Міністрів України адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України також не має юридичного значення для визначення певної території України тимчасово окупованою.

Таким чином доказом тимчасової окупації певної території України можуть бути будь які дані, які свідчать про факт тимчасової окупації.

Лисичанська міська територіальна громада (до складу якої входить м. Привілля) входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 серпня 2022 року (затв. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75).

Отже, м. Привілля є тимчасово окупованою територією.

Оскільки постійне місце проживання ОСОБА_5 знаходиться у м. Привілля, тобто на тимчасово окупованій території, то у разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою він може знаходитись за місцем свого постійного проживання. Знаходження його на тимчасово окупованій території може привести до переховування ОСОБА_5 від суду.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Також прокурор наголошував на наявності ризиків, передбачених п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак на підтвердження існування цих ризиків прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином існування ризиків, передбачених п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу суд враховує положення ч. 7 ст. 176 КПК України відповідно до якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

Заперечуючи проти клопотання захисник посилався на те, що положення ч. 7 ст. 176 КПК України у чинній редакції не підлягають застосуванню, оскільки ця редакція набула чинності після вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, при прийнятті рішення за результатами розгляду заявленого прокурором клопотання, слід керуватися чинною редакцією ч. 7 ст. 176 КПК України.

У зв`язку з цим заперечення захисника суд не приймає до уваги.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, до обвинуваченого ОСОБА_5 можливо застосувати виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С ТА Н О В И В:
Клопотання від 27.09.2022 р. прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 ), строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 (включно) грудня 2022 року.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 05 жовтня 2022 р. о 08 год. 15 хв.

Суддя ОСОБА_1