Номер провадження:1-кс/521/131/22
У Х В А Л А

15 березня 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 здійснив судовий контроль в межах кримінального провадження № 0000879 від 02.07.2019 року, за дотриманням прав свобод та інтересів підозрюваного:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Задунаївка, Арцизського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , слідча ОСОБА_5 ; з боку захисту: підозрюваний ОСОБА_6 , захисник адвокат ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 мотивуючи його наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в неустановленому місці та часу у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 та невстановленого в ході досудового розслідування особи, в ході бесіди виник злочинний умисел направлений на збагачення шляхом таємного заволодіння чужим майном через проникнення до офісного приміщення №1, розташованого у будинку АДРЕСА_3 , тобто крадіжки.

Так, встановлено, що з метою реалізації зазначеного умислу, приблизно о 02 годині 30 хвилин 30.06.2019 перебуваючи на АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та невстановлена ході досудового розслідування особа, підійшли до вищевказаного офісного приміщення, де керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, скориставшись відсутністю власника приміщення офісу та тим, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом демонтажу ролета та пошкодження вхідних дверей, проникли до офісного приміщення, розташованого за вищевказаною адресою, звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме:

- комп`ютер «Асус», вартістю 23320 гривень;

- планшет «Айпад Про 9,7», вартістю 21280 гривень;

- музичні колонки «HaviT», вартістю 182 гривні;

- розтер «Wi-Fi Asus ND 81 EDR 001115», вартістю 1847 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду на загальну суму 46629 гривень.

Також перебуваючи у даному офісному приміщенні ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_3 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме:

- системний блок AMD, вартістю 42700 гривень;

- принтер «HP» MEP №125, вартістю 4800 гривень;

- комп`ютерний монітор «самсунг», вартістю 11800 гривень;

- каво машину «Саеко», вартістю 3900 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 63200 гривень.

Також перебуваючи у даному офісному приміщенні ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , та невстановлена в ході досудового розслідування особа, викрали ноутбук «Тошиба SATELITE L-300», вартістю 4800 гривень, комп`ютерну мишку та сумку, загальною вартістю 1300 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6100 гривень, а всього спричинили своїми діями потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 104129 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, покинули місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме

ОСОБА_3 може:

-переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами у кримінальному провадженні, а саме, офіційно не працевлаштований, неодружений, міцних соціальних зв`язків не має, на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює, що у разі визнання його судом винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що у своїй сукупності підтверджує ризик переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення встановленої законом відповідальності.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слід врахувати наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні; ступінь та характер суспільної небезпеки від вчинення злочину; а також відсутність міцних соціальних зав`язків.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований навіть до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Таким чином, до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, інші більш м`які запобіжні заходи, такі як особиста порука, особисте зобов`язання, або домашній арешт не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначене підтверджується тим що, на час звернення до суду з цим клопотанням, жодних клопотань від поручителів не надходило, підозрюваний не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, відсутні міцні соціальні зв`язки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відбуття реального покарання пов`язаного із ізоляцією від суспільства не стало стримуючим фактором щодо не вчинення нових злочинів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

На підставі всього вищенаведеного, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п.1 та п. 5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (у тому числі домашнім арештом), слідчий звернувся з вказаним клопотанням до суду.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого.

Адвокат в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід особисте зобов`язання, враховуючи, що Україна перебуває у стані війни, а його підзахисний не є суспільно небезпечною особою, має сім`ю, роботу, постійне місце проживання та місце реєстрації.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому підтримав думку адвоката, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Органом досудового розслідування здобуті дані про вчинення кримінального правопорушення, щодо якого внесені відповідні відомості до ЄРДР і зареєстроване кримінальне провадження. Слідчим отримано вагомі докази про те, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, міг скоїти підозрюваний ОСОБА_3 , якому 28.10.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Прокурором доведено існування зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в матеріалах кримінального провадження наявні відомості про те, що ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Суду не надавалися відомості щодо наявності у ОСОБА_3 офіційного місця роботи, заробітку, однак в судовому засіданні засідання встановлено, що він займається корисною справою. Підозрюваний пояснював, що проживає у АДРЕСА_1 у гуртожитку, працює у кав`ярні, має дівчину з якою мешкають разом. В період з 08.10.2019 року по 21 квітня 20221 року проходив строкову військову службу. Пояснення підозрюваного з цього приводу документально підтверджені копією військового квітка серія АВ №678157.Судом також встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, має місце мешкання.

Відповідно до постанови слідчого СВ відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 10 листопада 2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000879 від 02.07.2019 року, зупинено до встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_3 .. Підозрюваного ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 оголошено у розшук.

Враховуючи вище викладене строк досудового слідства у кримінальному провадженні спливає 21 квітня 2022 року.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України « Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що підозрюваний до кримінальної відповідальності раніше не притягався, суд вважає за необхідне обрати відносно нього запобіжний захід особисте зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого відділу відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинувачену обов`язки передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, а саме:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали слідчого судді становить (37) днів, в межах строку досудового розслідування і обчислюється з 15.03.2022 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 21 квітня 2022 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1