Справа № 579/1110/22
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
29 вересня 2022 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Алтинівка Кролевецького району Сумської області, громадянина України, працюючого трактористом ДП «Вирівське», не одруженого, військовозобов`язаного, освіта професійно - технічна, зареєстрованого за місцем проживання та проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого,-

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У період часу з 10 травня 2022 року по 27 травня 2022 року ОСОБА_4 , тимчасово працюючи на посаді тракториста-машиніста у ПП «Камінське» під час виконання сільськогосподарських робіт на тракторі марки «JohnDeerg» здійснював засіювання земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0887 , яка перебуває у використанні ПП «Камінське» відповідно до договору оренди земельної ділянки, яка розташована впритул берега річки Клевень, поблизу с. Камінь, Конотопського району, Сумської області.

Перебуваючи на вищезазначеній земельній ділянці ОСОБА_4 , не маючи жодного дозволу від керівництва ПП «Камінське» чи місцевого самоврядування, всупереч встановленому законом порядку, а саме в порушення вимог ст. 14 Конституції України, ст. 88, 89 Водного кодексу України та ст. 60, 61 Земельного кодексу України відповідно до яких уздовж річок з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води для середніх річок, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів, на яких заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, умисно, самовільно зайняв земельну ділянку прибережної захисної смуги орієнтовною площею 0,3676 га, яка відповідно до Проекту організації території Регіонального ландшафтного парку «Сеймський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів затвердженого рішенням Сумської обласної ради від 27.04.2018 року відноситься до господарської зони РЛП «Сеймський», яка нікому не надавалась у власність чи користування, розташована на території Камінської сільської ради, поблизу с. Камінь, Конотопського району,Сумської області у охоронній зоні р. Клевень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 197-1 КК України , а саме, самовільне зайняття земельної ділянки, щодо земель в охоронних зонах.

До суду подано угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2022 року у кримінальному провадженні.

Відповідно до умов вищезазначеної угоди про визнання винуватості від 22 серпня 2022 року обвинувачений у кримінальному провадженні у відповідності до ст.ст. 469, 472 КПК України уклав дану угоду про визнання винуватості, згідно до якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, щиро розкаявся, крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 197-1 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Також, у даній угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.ст. 389- 1КК України, ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості ним укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути затверджена угода про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державі чи суспільним інтересам.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, який згідно ст.12 КК України є не тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 197-1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, повне визнання вини , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, суд вважає можливим призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, оскільки саме даний вид покарання на думку суду є справедливим , а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості ОСОБА_4 підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 22 серпня 2022 року, що укладена між прокурором Кролевецького відділу Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та призначити йому за цим законом покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, обвинуваченому підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1