ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000068 від 13 жовтня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перегонівка Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 353 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року ОСОБА_11 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 353 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень.

Відповідно до зміненого обвинувачення, викладеного в зміненому обвинувальному акті і підтриманого прокурором під час судового розгляду, ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що будучи громадським інспектором рибоохорони Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області, 27 червня 2017 року приблизно о 10 год. 45 хв. він здійснював патрулювання на розливах річки «Самара», розташованого на території Павлоградського району Дніпропетровської області, де побачив, як громадянин ОСОБА_12 накачував гумовий одномісний човен марки «Чайка», світло-зеленого кольору, з метою порибалити.
У подальшому, у цей же день, приблизно о 10 год. 50 хв. ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне присвоєння владних повноважень службової особи, поєднане із вчиненням суспільно - небезпечних діянь, достовірно знаючи, що він знаходиться у камуфльованому одязі та маючи при собі службове посвідчення громадського інспектора рибоохорони, у зв`язку з чим, може ввести в оману осіб щодо правомочності здійснення ним превентивних дій у вигляді фіксування адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення підійшов до ОСОБА_12 та під виглядом осіб уповноважених на складання адміністративного протоколу за ч. 4 ст. 85 КУпАП, передбачених ст. 255 КУпАП. а саме: органів рибоохорони та громадських інспекторів з охорони довкілля пред`явив ОСОБА_12 документ, візуально схожий на службове посвідчення осіб, уповноважених на складання адміністративного протоколу. Далі, ОСОБА_11 , 27 червня 2017 року об 11 год. 00 хв., знаходячись на розливах річки «Самара», розташованого на території Павлоградського району Дніпропетровської області, маючи прямий умисел на складання підробленого документу, який надає право або звільняє від обов`язків не маючи на те передбачених Законом підстав реалізуючи свій злочинний намір на складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП, яке передбачає грубе порушення правил рибальства, склав відносно ОСОБА_12 протокол за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, а саме грубе порушення правил рибальства, чим підробив офіційний документ тобто протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому на підставі незаконно складеного адміністративного протоколу, незаконно використовуючи надані йому повноваження щодо вилучення знарядь лову риби, передбачених ст. 265 КУпАП незаконно вилучив резиновий одномісний човен марки «Чайка» світло-зеленого кольору, внаслідок чого спричинив ОСОБА_12 , матеріального збитку на суму 1630,80 грн.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_11 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. І ст. 358 КК України, а саме - у підробленні іншого офіційного документу та ч. 1 ст. 353 КК України, а саме - у самовільному присвоєнні владних повноважень службової особи, поєднаному із вчиненням суспільно-небезпечних діянь.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та, дослідивши докази у кримінальному провадженні, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначити покарання: за ч. 1 ст. 353 у виді штрафу в сумі 1700 грн., за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадженні.
Прокурор зазначає, що у вироку суд виклав показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , однак не зазначив за чиїм клопотанням вони були допитані та які обставини вони підтвердили чи спростували. Також у вироку суд посилався на висновок експерта № 28/1.542 і визнав його неналежним доказом в частині того, що події 09.06.2017, 11.06.2017,17.09.2017 не зазначені в обвинувальному акті, однак не надав оцінку тим обставинам, що рукою ОСОБА_11 заповнені графи протоколу від 27.06.2017. Окрім цього, суд допустив суперечності у мотивах виправдання, виправдавши ОСОБА_11 за відсутністю складу кримінальних правопорушень та фактично посилаючись при цьому на недоведеність вчинення їх обвинуваченим. При цьому, суд не надав оцінку складу кримінальних правопорушень та не навів у вироку які саме його елементи в даному випадку відсутні. Прокурор зазначає, що показавши ОСОБА_12 службове посвідчення, склавши протокол та вилучивши човен, обвинувачений видав себе за службову особу, а ОСОБА_12 саме так його і сприймав. При цьому, саме на підставі протоколу ОСОБА_11 вилучив у ОСОБА_12 гумовий човен, тобто придав своїм діям вид законних.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів, які апеляційну скаргу підтримали, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.
Перевіривши доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд приходить висновку, що вони є необґрунтованими, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_11 , суд першої інстанції посилався на відсутність діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 353 КК України.
Обґрунтовуючи наведені висновки, суд керувався тим, що матеріали провадження не містять доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим умисних дій, направлених на підроблення офіційного документу та самовільне присвоєння владних повноважень службової особи, поєднаному із вчиненням суспільно-небезпечних діянь.
Так, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_11 з 22 червня 2017 року по 31 грудня 2018 року був громадським інспектором рибоохорони Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області та останньому було надано право проводити контроль за виконанням правил мисливства і рибальства, конфісковувати знаряддя і продукцію незаконного мисливства і рибальства, оформлювати відповідні документи на порушників мисливства і риболовства.
27 червня 2018 року, припиняючи правопорушення ОСОБА_12 , який здійснював незаконний вилов риби, ОСОБА_11 , діючи в межах своїх повноважень, представився і назвав свою дійсну посаду - громадський інспектор рибоохорони та склав протокол про адміністративне правопорушення від свого імені, де зазначив свою дійсну посаду,
За цих обставин, суд дійшов висновку, що наявність у ОСОБА_12 сіток, як засобів незаконного вилову риби, спонукала ОСОБА_11 до активних дій по недопущенню правопорушення та встановлення особи правопорушника, які в даному випадку на переконання суду не були неправомірними. При цьому, складений обвинуваченим протокол суд не вважав документом, який надає певні права, чи звільняє від будь-яких обов`язків або містить будь-які неправдиві відомості.
Надаючи оцінку наведеним обставинам у сукупності з доказами, які їх підтверджують, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням суду і відповідно до ст. 94 КПК України, повинна ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та керуючись законом має бути оцінений кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_18 ставиться у провину те, що він достовірно знаючи, що знаходиться у камуфльованому одязі та маючи при собі службове посвідчення громадського інспектора рибоохорони, у зв`язку з чим, може ввести в оману осіб щодо правомочності здійснення ним превентивних дій у вигляді фіксування адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення підійшов до ОСОБА_12 та під виглядом осіб уповноважених на складання адміністративного протоколу за ч. 4 ст. 85 КУпАП, передбачених ст. 255 КУпАП., пред`явив ОСОБА_12 документ, візуально схожий на службове посвідчення осіб, уповноважених на складання адміністративного протоколу. Далі, ОСОБА_11 , маючи прямий умисел на складання підробленого документу, який надає право або звільняє від обов`язків, не маючи на те передбачених Законом підстав, склав відносно ОСОБА_12 протокол за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, чим підробив офіційний документ. В подальшому на підставі незаконно складеного адміністративного протоколу, незаконно використовуючи надані йому повноваження щодо вилучення знарядь лову риби, передбачених ст. 265 КУпАП незаконно вилучив резиновий одномісний човен марки «Чайка» світло-зеленого кольору, внаслідок чого спричинив ОСОБА_12 , матеріального збитку на суму 1630,80 грн.
Ці дії ОСОБА_18 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 353 КК України.
Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду в частині недоведення, що в діях ОСОБА_11 є склад цих кримінальних правопорушень, суд зазначає наступне.
Аналіз диспозиції статті 353 КК свідчить про те, що об`єктивну сторону цього діяння утворює сукупність двох взаємопов`язаних ознак: 1) самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи; 2) вчинення особою, яка присвоїла такі повноваження чи звання, суспільно небезпечного діяння.
Отже, самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи утворює склад злочину, передбаченого статтею 353 КК, лише тоді, коли воно поєднане зі вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.
Згідно з нормативним тлумаченням, під самовільним присвоєнням владних повноважень треба розуміти дії приватної особи, яка шляхом обману інших осіб видає себе за конкретну службову особу і використовує це з метою впливу на потерпілого для досягнення власних інтересів. При цьому, законодавець не конкретизує способів, за яких винною особою здійснюється присвоєння владних повноважень або звання службової особи, тобто ці способи можуть бути доволі різноманітними, зокрема й у вигляді усного повідомлення про наявність владних повноважень іншим особам.
При цьому, обманом слід вважати повідомлення неправдивої інформації або приховування тієї інформації, яка мала бути повідомлена, з метою заволодіння чужим майном чи придбання права на майно. Обман може бути вчинено шляхом як активної (вчинення будь-яких дій щодо повідомлення неправдивої інформації), так і пасивної поведінки винного (неповідомлення тієї інформації, яка відповідно до закону або договору мала бути повідомлена), що призводить до введення іншої особи в оману або закріплює вже існуючу помилку цієї особи.
Судом встановлено, що ОСОБА_11 було виявлено незаконний вилов риби ОСОБА_12 .
Діючи в межах наданих йому повноважень громадського інспектора рибоохорони Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області, з метою попередження правопорушення, ОСОБА_11 пред`явив ОСОБА_12 своє посвідчення та повідомив посаду, що останній підтвердив під час судового розгляду та відомості про що містяться у складеному від імені ОСОБА_11 протоколу, де зазначена дійсна посада саме громадського інспектора.
Таким чином, жодних дій, спрямованих на введення в оману ОСОБА_12 обвинувачений не вчиняв.
Що стосується суспільно-небезпечного діяння у вигляді складання протоколу, то і ця обставина об`єктивно свого підтвердження також не знайшла.
Самовільне присвоєнням владних повноважень або звання службової особи утворює склад злочину, передбаченого ст. 353 КК України, лише тоді, коли воно поєднане із вчиненням будь-яких суспільна небезпечних діянь. Такими діяннями слід визнавати адміністративні правопорушення та злочини. У випадку, коли самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи поєднується з вчиненням злочину, дії винної особи підлягають кваліфікації за сукупністю злочинів за ст. 353 КК України та статтею Особливої частини КК, яка передбачає відповідальність за вчинене при цьому діяння.
Склад злочину, передбаченого ст. 353 КК України, відсутній, якщо самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи не супроводжувалось вчиненням суспільне небезпечних діянь.
Як вбачається з матеріалів провадження, як суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_11 інкриміновано підроблення іншого офіційного документа, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_12 , на підставі якого останнього було притягнено до відповідальності, а також вилучено його майно.
Проте, зазначений протокол жодних неправдивих відомостей, які б вказували на його підроблення не містять, у ньому зазначено правильно посаду ОСОБА_11 , відомості про особу ОСОБА_12 та обставини вилову ним риби.

Так, під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи ? докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Колегією суддів вважає, що в даному випадку факт підроблення документу відсутній, оскільки протокол не містить відомостей про особу, уповноважену його складати, а складений ОСОБА_11 як громадським інспектором, від свого імені та за цих умов не міг бути використаний у відповідності з вимогами закону для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду в тій частині, що протокол не є документом, який надає певні права, чи звільняє від будь-яких обов`язків, оскільки він не містять посилань на застосовані стягнення та не відповідає критеріям офіційності.
Що ж стосується фактичного вилучення майна ОСОБА_12 , то ця обставина хоча і має місце, проте за умови повернення наступного дня майна потерпілому та відсутністю будь-яких претензій останнього, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого суду не дає.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для визнання незаконним виправдання ОСОБА_11 .
Що стосується доводів прокурора про те, що суд не надав у вироку оцінку показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , то вони не заслуговують на увагу.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом зазначено обставини, які ці показання засвідчують та вони жодним чином висновків суду не спростовують.
Щодо тверджень обвинувачення про те, що суд безпідставно визнав неналежним висновок експерта № 28/1.542 та при цьому не надав оцінки тим обставинам, що рукою ОСОБА_11 заповнені графи протоколу від 27.06.2017, то і вони жодним чином на висновки суду вплинути не можуть.
Колегією суддів встановлено, що цей висновок засвідчує обставини складання ОСОБА_11 інших протоколів, що дійсно з обставинами провадження не пов`язано.
Що стосується протоколу від 27.06.2017, то факт його складання останнім не оскаржується та визнаний самим обвинуваченим.
Отже, прокурор хоча і посилається на безпідставне визнання неналежними докази, проте не наводить яким саме чином це пов`язано з обставинами провадження та спростовує висновки суду, яким обвинуваченого виправдано саме за недоведенісю, що в діянні останнього є склад кримінального правопорушення.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції всі докази досліджені повною мірою, їм надано належну оцінку та зазначено докладні мотиви рішення. Колегія суддів вважає, що дослідженими судом першої інстанції доказами вірно встановлено виключно лише факт складання обвинуваченим протоколів відносно потерпілого та вилучення його майна, що є недостатнім для визнання його дій такими, що містять ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 358 КК України, та, відповідно, не дає підстав для скасування вироку.
Водночас, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про допущені судом суперечності у мотивах виправдання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд фактично навів у мотивувальній частині вироку як мотиви, так і підстави виправдання ОСОБА_11 , які відповідають положенням п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, проте вказав на відсутність у діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, що цим положенням закону не відповідає.
З урахуванням наведених обставин, враховуючи те, що зазначені порушення не є істотними та не тягнуть за собою безумовного скасування вироку, колегія суддів вважає, що вирок належить змінити лише в частині мотивів виправдання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про повноту судового розгляду та відповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
На переконання колегії суддів, висновки суду про недоведеність того, що в діях ОСОБА_11 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 358 КК України, є законними а необхідність виправдання останнього за цих обставин обґрунтованим.
За результатами апеляційного перегляду вироку щодо ОСОБА_11 апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції з належним дотриманням вимог ст. ст. 22, 94, 370, 373 КПК України забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження. Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині скасування вироку та вважає за необхідне вирок змінити виключно в частині мотивів виправдання ОСОБА_11 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 353 КК України, змінити в частині мотивів виправдання.
Вважати ОСОБА_11 виправданим за п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 353 КК України.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4