УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/17166/21

Провадження №: 1-кс/755/1396/22

"19" серпня 2022 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін провадження: особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 від 28.07.2022 за № 1вих-22 (у формі листа) про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001361, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою

ОСОБА_3 звернувся з даною скаргою до слідчого судді цього місцевого суду у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0001361 в порядку п. 9-1 (рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником) ч. 1 ст. 303 КПК України згідно із Законом № 2213-VIII від 16.11.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування».

Скаргу умотивовано тим, що ОСОБА_3 , у порядку ст. 308 КПК України, звернувся до керівника Дніпровської окружної прокуратури із скаргою на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001361.

Надалі, особою, яка подала скаргу отримано лист керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 28.07.2022 за № 1вих-22, яким підтверджено, що скаргу розглянуто та за наслідками такого розгляду прокурор дійшов висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється щодо кримінального проступку, а відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням специфіки вчиненого кримінального правопорушення, ст. 219 КПК не містить у своїй частині другій строркоів розслідування для даної категорії до моменту повідомлення особи про підозру.

На думку особи, яка подала скаргу, це рішення про відмову у задоволенні скарги є неправомірним і підлягає скасуванню у порядку п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України

Позиція сторін

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з передумов відображених в останній та зауважив, що можливість оскарження рішення у формі листа є дійсним, у порядку ст. 308 КПК України.

Відповідь прокуратури, в якій сказано, що скаргу розглянуто, свідчить про те, що по вказаному питанню вже прийнято рішення, а зважаючи на наступне формулювання про відсутність, на думку прокурора порушення розумних строків досудового розслідування, має місце рішення про відмову у задоволенні скарги, тим самим, така відмова і є предметом оскарження відповідно до п. 9-1 ч.1 ст. 303 КПК.

Прокурор групи прокурорів прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 указала, що уважає доводи скарги безпідставними, так як сам розгляд скарги прокурором вищого рівня було здійснено, на її переконання, з дотриманням вимог ст. 308 КПК України, з урахуванням того, що ця стаття у разі визнання доводів звернення не умонтованими не передбачає прийняття рішення про її відмову у формі постанови оформленої з дотриманням вимог ст. 110 того ж Кодексу.

Керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, однак, така неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті, у розрізі положень ст.ст. 22, 26, 306, 308 КПК України, та з урахуванням участі у розгляду представника прокуратури - прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_4 .

Встановлені обставини у провадженні

Дніпровським УП ГУ НП в м. Києві здійснюєтсья досудове розслідування кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0001361 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК.

У рамках даного кримінального провадження ОСОБА_3 , у порядку ст. 308 КПК України, звернувся до керівника прокуратури із скаргою на недотримання розумних строків під час досудового розслідування.

За наслідками розгляду скарги особою, яка її подала отримано лист (рішення) керівника прокуратури, яким підтверджено, що скаргу розглянуто та за наслідками такого розгляду прокурор дійшов висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, в т.ч. ч. 2 ст. 219 КПК.

З таким рішенням прокурора вищого рівня за наслідками розгляду скарги, у порядку ст. 308 КПК України, не погодився та подав на нього скаргу в порядку п. 9-1 ч. 1 ст. 303 того ж Кодексу.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України , яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, […] з тим, […] щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Згідно положень ст. 110 КПК України, процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого.

Згідно ч. 3 цієї статті, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України у редакції Закону № 2213-VIII від 16.11.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Таким чином, випадок, коли прокурор вищого рішення відмовляє у задоволенні скраги у порядку ст. 308 КПК, з огляду на можливість оскарження такого рішення до слідчого судді у порядку ч. 1 ст. 303 того ж Кодексу, є випадком для якого прийняття постанови у порядку ст. 110 Кодексу, є прямо передбаченим цим Кодексом.

Коли прокурор вищого рішення задовольняє скарги, у порядку ст. 308 КПК, він надає відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Тобто, КПК містить у собі визначений порядок, як має діяти прокурор вищого рівня при розгляді скарг, у порядку ст. 308 КПК України.

З урахуванням того, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

У цій справі, з урахуванням фактичних обставин справи, змісту скарги і дій учинених прокурором вищого рівня слідчий суддя доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, який полягає у сфері та порядку застосування конкретних правових норм через призму фактичних обставин цієї справи.

Тож, здійснюючи аналіз проблематики питання порушеного автором скарги у цій справі, слідчий суддя ураховує те, що, у цьому випадку, лист за підписом прокурора, який надійшов у відповідь на скаргу щодо недотримання розумних строків досудового розслідування, не може бути визнаний належним процесуальним рішенням, яке у відповідності до п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути оскаржено на досудовому провадженні до слідчого судді, оскільки прокурором не приймалось рішення про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, в розумінні ст. 110 КПК України.

Тим самим, в порушення вимог ст. 308 КПК, прокурором вищого рівня у визначений законодавством строк скаргу розглянуто не було (належне процесуальне рішення не прийнято, чим порушено права заявника). Хоча, цього від суб`єкта владних повноважень вимагає порядок встановлений КПК, бо, вся структура кримінального процесуального законодавства України лежить на загальному припущенні (ст.ст. 8, 9 КПК України), що державні органи діють сумлінно.

Встановлений у КПК порядок свідчить, що коли у відповідь на скаргу у кримінальному провадженні слідчий, всупереч вимогам процесуального законодавства, надсилав особі лист, а не постанову про відмову її задоволенні, або узагалі не надав відповіді у межах розумних строків, то предметом оскарження є не лише відмова, а й бездіяльність.

Орієнтири тотожного характеру відображено й в узагальненні ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» відітив, що у практиці під час формування судом касаційної інстанції були випадки, коли у відповідь на заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні слідчий, всупереч вимогам процесуального законодавства, надсилав особі лист, а не постанову про відмову у визнанні такої особи потерпілою. Однак слідчі судді, які розглядали скарги на бездіяльність, зумовлену невизнанням особи потерпілою за наявності поданої нею заяви, не завжди забезпечували належний розгляд відповідних скарг. Так, слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ухвалою від 05.08.2016 відмовив у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність прокурора щодо невизнання особи потерпілою. Зазначена ухвала була мотивована такими аргументами: «як убачається з долучених до скарги матеріалів, прокурор Ш. рішення у формі постанови не приймав, а направив заявнику інформаційний лист, через що на цей час предмет оскарження, вказаний у скарзі, відсутній взагалі рішення прокурора у формі постанови». Однак у наведеному випадку слідчий суддя не врахував, що предметом оскарження є не лише відмова у визнанні потерпілим, а й бездіяльність, яка полягає у невчиненні процесуальних дій.

Висновки тотожного характеру в частині питання заборон у ракурсі прав сторін та компетенції суду відображено і Верховним Судом України, викладені у постановах від 16 березня 2017 року №5-364кс16 та від 12 жовтня 2017 року, №5-237кс(15)17, та Верховним Судом у постанові від 22.02.2018 № 697/849/15-к.

Та й дійсним є те, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження (спосіб, у який має бути скасоване рішення у формі листа, за умови установлення порушення процедури його прийняття, чи може узагалі бути скасоване), застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України), які указують, на переконання слідчого судді ,у ракурсі орінтирів окреслених в наведеному узагальненні, що у такій ситуації, належним способом захисту прав особи буле не саме скасування рішення у формі листа у порядку п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК, а слушним та вірним буде прийняття слідчим суддею ухвали про зобов`язання вчинити дію згідно пункту 3 наведної частині тієї ж статті Кодексу.

При цьому мотивом такого рішення слідчого судді буде саме порушення процедури при прийнятті рішенні у формі листа та не можливість його скасування через не відповідність такого рішення вимогам ст. 110 КПК.

Адже, прокурор не міг, з точки зору ст.ст. 2, 9 КПК України, діяти інакше, ані ж передбачає цей Кодекс.

У цій справі, цього не сталося. Тим самим з їх сторони не дотримано порядок встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура) щодо послідовності (кроків) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій.

Застосовуючи саме такий підхід слідчий суддя ураховує і те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Тим самим,Суд констатує, що права заявника порушені, а тому підлягають захисту.

Згідно ж п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому аналізуючи питання того, чи були у наслідок порушення порядку порушенні права та свободи власника майна.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц вказано, що «належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16».

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню шляхом зобов`язання керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 розглянути скаргу ОСОБА_3 , у порядку передбаченому ст. 308 КПК України та з урахуванням положень ст. 110 того ж Кодексу, так як є дійсним факт прийняття рішення з порушенням порядку та процедури для його ухвалення.

Разом з тим дійсним є і те, що рішення прокурора (у формі листа) про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків під час досудового розслідування сформоване без дотримання вимог ст. 110 КПК України, а тому відповідно і не може бути скасоване у порядку п. 1 ч. 2 ст. 307 того ж Кодексу.

Відповідно кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, а у цій ситуації, таким належним захистом, як раз і буде зобов`язання учинити дію за скаргою шляхом її розгляду у порядку ст. 308 КПК з дотриманням вимог ст. 110 того ж Кодексу.

Згідно п. 17 указаного узагальнення ВССУ судом касаційної інстанції констатується, що неоднаково у судовій практиці вирішується питання формулювання резолютивної частини ухвал слідчих суддів, постановлених за результатами розгляду скарг на рішення прокурора та відімчається, що формулювання резолютивної частини в таких випадках залежить від конкретного предмета розгляду: якщо слідчим чи прокурором не було належним чином розглянуто питання про застосування заходів […], то у такому випадку слідчий суддя може їх зобов`язати відповідне питання розглянути; якщо ж таке питання було розглянуте і особі було необґрунтовано відмовлено в застосуванні заходів […], то у такому випадку слідчий суддя уповноважений зобов`язати відповідальну особу такі заходи застосувати.

У цій ситуації, має місце саме перший випадок (прокурором не було належним чином розглянуто питання, а тому, у такому випадку, слідчий суддя може їх зобов`язати відповідне питання розглянути).

Відповідно вимоги цієї скарги з даного питання підлягають задоволенню, з констатацію факту невідповідності рішення у формі листа вимогам кримінального процесуального законодавства, однак спосіб захисту порушеного, з огляду на не можливість його скасування через прийняття з порушенням процедури, полягає у зобов`язанні вчинити дію, а тому й скарга з даного питання може бути задоволена частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 303-308, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив :

скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 розглянути скаргу ОСОБА_3 на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні унесеному до ЄРДР № 0001361, яка надійшла до прокуратури за вх. № 3126-22 (скарга № 1С/ПК/26072022 від 26.07.2022), у порядку передбаченому ст. 308 КПК України та з урахуванням положень ст. 110 того ж Кодексу.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:00 год. 22.08.2022.

Слідча суддя Оксана БІРСА