Провадження №11-кп/801/605/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2020 р. за № 0000545,
якою задоволено клопотання прокурора, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 23.07.2022 включно, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання в якому просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк. На даний час ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зникли та продовжують існувати, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду, а тому, з метою попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та недопущення переховування обвинуваченого від суду є доцільним продовжити останньому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2022 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено на 60 діб, починаючи з 25.05.2022 року до 23.07.2022 року включно.
Вирішено, що строк дії ухвали суду становить 60 діб, тобто до 23.07.2022 року включно.
Свої висновки суд мотивував тим, що обвинуваченому ОСОБА_8 під час судового розгляду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано, судовий розгляд на даний час не завершено, а відтак на даний час підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачав.
Також ОСОБА_8 , крім іншого, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. А тому вважав, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може переховуватися від суду, продовжити вчиняти інші злочини та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Також вважав достатньою підставою те, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на що вказують такі обставини як: характер протиправних дій, обставини, за яких обвинувачений вчинив дії, що ставиться йому в провину.
Крім того суд вважав достатньою підставою, що обвинувачений ОСОБА_8 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), внаслідок чого жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .
За таких обставин суд першої інстанції вважав, що ризики встановлені судом існують, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не будуть гарантувати належної поведінки обвинуваченим під час розгляду справи, не упередять можливість вчинення іншого кримінального правопорушення та переховуватися від суду, в зв`язку з чим, дію запобіжного заходу доцільно продовжити на 60 діб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2022 скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, з 22:00 до 07:00 години, із застосуванням засобу електронного контролю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення не відповідає фактичним обставинам та доказам які надані до клопотання, а саме судом не в повній мірі досліджені докази щодо можливості неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого в даному кримінальному провадженні. В судовому засіданні прокурором не було доведено наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України. Також сам факт тяжкості інкримінованого останньому злочину не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також сторона захисту звернула увагу суду на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 були перекваліфіковані з ч.2 ст.15-ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, з особливо тяжкого злочину на тяжкий, за місцем реєстрації та проживання обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий, тривалий час знаходиться під вартою, з березня 2020 року.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на наявність ризиків, передбачених КПК України, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції враховуючи переривання відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» з технічних причин, а також заявлене клопотання захисника ОСОБА_7 , щодо продовження судового розгляду його апеляційної скарги поданої в інтересах ОСОБА_8 у відсутність останнього, думку прокурора, апеляційний розгляд проведено у відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки у такому разі не буде порушено право на захист обвинуваченого.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження застосованого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.
Це узгоджується також із нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте, при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо наявності на його думку підстав для скасування ухвали суду щодо продовженого відносно його підзахисного судом першої інстанції вказаного запобіжного заходу та обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту в певний період доби, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, вчиненого із застосуванням насильства, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, відсутність стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, та відповідно постійного джерела прибутку, неодружений,вказують на обґрунтованість продовження судом саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому колегія суддів, враховуючи наявність в останнього постійного місця реєстрації та проживання на території Вінницької області, позитивної характеристики за місцем проживання, тривале перебування під вартою, про що зазначив захисник у свої апеляційній скарзі, вважає, що вказане не є безумовними підставами для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки дані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки його підзахисного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
Колегія суддів вважає, що продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Судом щодо висловленої в судовому засіданні позиції захисника та обвинуваченого, наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Зокрема, це тяжкість обвинувачення, відсутність істотних змін ризиків, обставин провадження та даних про особу обвинуваченого. Також згода як сторони захисту, так і самого обвинуваченого на залишення йому певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши у сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення останнім тяжкого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, відсутність постійного місця роботи,соціально-стримуючих зв`язків, введення на території України військового стану, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що буде достатнім та обґрунтованим продовження застосованого до ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також вказане дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого продовжують існувати у вказаному кримінальному провадженні на даний час, а також тим завданням, які має досягти суд, оскільки в ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження висновки суду першої інстанції щодо продовження судового слідства та відсутність доказів щодо зменшення ризиків у вказаному кримінальному провадженні, необхідність в дослідженні письмових доказів.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою та в судове засідання апеляційного суду захисником надані не були. Згідно наданої захисником в ході апеляційного розгляду відповіді начальника філії ЦОЗ ДКВС України у Вінницькій області на адвокатський запит від 07.06.2022 року ОСОБА_8 було проведено повний медичний огляд, за результатами якого встановлено діагноз: Соматично здоровий. За станом здоров`я може перебувати в СІЗО ДУ «Вінницька УВП (№1)».

Водночас, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо вживання всіх заходів для недопущення затягування розгляду вказаного кримінального провадження, розглянути справу у розумні строки та постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2020 р. за № 0000545 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 23.07.2022 включно, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.121 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4