Справа № 204/3250/22
Провадження № 1-кс/204/863/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Охтирка Сумської області, громадянина України, українця, заступника командира бойової машини - навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Волноваського РВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Волноваського відділу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідим відділом СВ Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000435 від 28.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Маріупольською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи на посаді заступника командира бойової машини - навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин. в порушення наведених вище вимог законодавства, чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, проте діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у статутах Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 , 27.05.2022 приблизно о 20 годині 20 хвилин, перебуваючи в окопі на лінії зіткнення між населеними пунктами Микільське та Володимирівка Волноваського району Донецької області, будучи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної суперечки із навідником 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_8 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті останньому, тримаючи в руках автоматичну вогнепальну зброю - АКМ кал. 7,62 мм, № НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою умисного вбивства ОСОБА_8 , здійснив один постріл із вказаної вище вогнепальної зброї у ділянку життєво важливих органів останнього, в результаті чого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям та у зв`язку із цим настала його смерть. Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 28.05.2022 о 13:30 год., в порядку ст. 208 КПК України фактично затримано ОСОБА_4 . В подальшому, 28.05.2022 у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Охтирка Сумської області, громадянина України, за національністю українця, заступника командира бойової машини - навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: Рапортом про реєстрацію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; Протоколами оглядів від 28.05.2022; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.05.2022; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.05.2022; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 28.05.2022; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.05.2022; Протоколом огляду трупа від 28.05.2022; Лікарським свідоцтвом про смерть № 91 від 28.05.2022; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; речовими доказами у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким неможливо іншим чином, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що у разі визнання винним ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавленням волі і це може стимулювати підозрюваного до втечі. Разом з цим, слід врахувати соціальні зв`язки підозрюваного, які не перешкоджають йому покинути Донецьку область, матеріальний стан підозрюваного дає йому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду так як підозрюваний являвся військовослужбовцем та отримував доходи. Крім цього, сторона обвинувачення просить врахувати той факт, що підозрюваний протягом тривалого часу проходить військову службу та виконує бойові завдання на території Донецької області, а відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України. Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі. неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та перебуваючи у місцях її розташування може мати доступ до документів, які можуть мати значення для вказаного кримінального, зокрема тих які стосуються видачі та закріплення вогнепальної зброї, припасів до неї та інших документів, які можуть мати значення для кримінального провадження та можуть бути використаними в ньому в якості доказів. За таких обставин підозрюваний будучи на волі може мати можливість підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також слід врахувати, що на даний час органом досудового розслідування ще не допитано усіх свідків та не вилучено усіх документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення. Разом з цим, слід зазначити, що до дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрюваний не мав доступу до матеріалів досудового розслідування та йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак в подальшому, з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі та документи, речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень у вчиненні якого він підозрюється та які ще не долучені до матеріалів кримінального провадження та/або не відшукані. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та стороною обвинувачення проводиться ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів та встановлення істини у кримінальному провадженні, відтак якщо відносно підозрюваного не буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання від вартою це може привести до знищення, схову або спотворення речей та документів, речових доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин даних кримінальних правопорушень; неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення. Зокрема, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які також являються військовослужбовцями, та проходять військову службу в районах ведення бойових дій, а також інших осіб, які можуть бути допитаними в якості свідків в межах даного кримінального провадження, з метою зміни ними показів або відмови від раніше наданих показів. Показання вказаних свідків можуть мати важливе значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні. Разом з цим, в межах даного кримінального провадження може бути залучено потерпілого в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 55 КПК України. Відтак підозрюваний будучи на волі може незаконно впливати на потерпілого з метою його відмови в участі в межах кримінального провадження як потерпілого та/або надання показань в користь ОСОБА_4 . Варто зазначити, що з моменту отримання матеріалів вказаного клопотання підозрюваному стала відомою анкетна інформація свідків, їх місця проживання, а відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення підозрюваний будучи на волі може незаконно впливати на таких осіб та їх близьких або погрожувати їм. Разом з цим, у кримінальному провадженні буде призначено ряд експертиз, а відтак підозрюваний ОСОБА_4 з метою створення перешкод слідству та встановленню об`єктивної істини у справі для подальшого уникнення від передбаченої законом відповідальності може незаконно впливати на експертів у даному кримінальному провадженні. Вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний ОСОБА_4 , а також будучи на волі і залучити для цього інших осіб. Неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Цей ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою приховування раніше вчиненого або будучи військовослужбовцем, з метою ухилення від відповідальності самовільно залишити місце проходження служби, вчинивши тим самим кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 407-409 КК України. При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення прийшла до висновків, що: наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винним, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавленням волі; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, оскільки підозрюваному загрожує покарання у вигляді від семи до п`ятнадцяти років позбавленням волі. Із урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відносяться до категорії особливо тяжких злочинів вчинених проти життя та здоров`я, умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, відтак порушує основоположні цінності суспільства, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 щодо виконання ним процесуальних обов`язків та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти вище зазначеним ризикам. Разом з цим, 24.02.2022 о 05 год 00 хв президент Російської Федерації оголосив проведення спеціальної військової операції на території України. У подальшому, 24.02.2022 о 05 год 10 хв, Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах і складах ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна. 14.03.2022 Указом Президента України № 133/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. В подальшому, 18.04.2022 Указом Президента України № 259/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Таким чином, на даний час в Україні діє воєнний стан. Так, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчим відділом Волноваського РВП ГУ НП в Донецькій області. Відповідно до наказу начальника ГУ НП в Донецькій області № 561 від 23.05.2022 місцем несення служби особового складу Волноваського РВП ГУ НП в Донецькій області визначено Покровський РУП ГУ НП в Донецькій області. Разом з цим, Покровський РУП ГУ НП в Донецькій області розташований за адресою: Донецька область місто Покровськ вулиця Мандрика, 7, що перебуває під юриздикцією Красноармійського міськрайонного суду Донецької області. Ризики, на сьогодні об`єктивно існують та можуть бути реалізовані підозрюваним у разі його перебування не в місцях попереднього ув`язнення, без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та щодо злочину який спричинив загибель людини. З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, сторона обвинувачення вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визначення розміру застави, підозрюваному ОСОБА_4 . Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати інший, домашній арешт, оскільки він не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, та після вчинення злочину перебував на місці його вчинення та надавав допомогу пораненому.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, спотворити чи приховати будь-яку з речей та документів, що має значення для встановлення обставин даного правопорушення, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Однак, у судовому засіданні було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у скоєнні даного кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також здійснювати незаконний вплив на свідків, які є його співслужбовцями.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не встановлювати розмір застави в кримінальному провадженні, зокрема у випадку щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється в убивстві, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, а саме до 26 липня 2022 року, з утриманням підозрюваного в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Контроль за виконання ухвали покласти на слідчого СВ Волноваського РВП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_6 .
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1