УХВАЛА

20 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 405/7882/19
провадження № 51-1168 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2022 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 29 березня 2022 року щодо нього,

встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Однак ОСОБА_4 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, звернувся з касаційною скаргою, яку адресував Вищому спеціалізованому суду касаційної інстанції України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

З касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 вказуючи на порушення ряду норм КПК України, не зазначає у чому саме полягає їх порушення, з наведення конкретних аргументів.
Разом з цим, доводи касаційної скарги засудженого щодо порушення вимог кримінального процесуального закону України зводяться до формального посилання на порушення статей 505, 506, 509 КПК України, якими регламентується здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, при тому, що кримінальне провадження щодо нього здійснювалось у загальному порядку.
Разом з цим, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 наводить доводи які стосується неповноти судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідності висновків суду фактичним обставинами провадження (ст. 411 КПК України), що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду.

Разом з цим, оскаржуючи судові рішення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, ОСОБА_4 не наводить будь-якого обґрунтування незаконності чи необґрунтованості оскаржуваних рішень з огляду на положення статті 413 вказаного Кодексу.

Також касаційна скарга засудженого містить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, водночас у касаційній скарзі не зазначено яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, не наведено обґрунтування підстав для скасування рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей 413-414, 419, 438 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, ОСОБА_4 просить скасувати вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду щодо нього, при цьому не вказує яке рішення після скасування має ухвалити Верховний Суд.

Окрім цього, порушуючи вимогу про скасування судових рішень, за змістом касаційної скарги засуджений просить пом`якшити призначене йому покарання, що по суті є вимогою про зміну, а не скасування оскаржуваних судових рішень, чим допускає суперечностей, які не дозволяють суду встановити дійсну волю

ОСОБА_4 щодо результату розгляду його касаційної скарги.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за даною касаційною скаргою.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України, не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2022 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 29 березня 2022 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3