Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

26 травня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,його представника адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 квітня 2022 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 квітня 2022 року задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Накладено арешт на 52 колоди деревини породи береза по 2 м кожна, об`ємом 6,9 куб.м, 310 колод деревини породи сосна по 4,5 м кожна, об`ємом 57,7 куб. м, 151 колоду деревини по 6 м кожна, об`ємом 60,1 куб.м.
Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що зазначене майно є речовим доказом, а тому на нього слід накласти арешт з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що при проведенні огляду працівникам поліції він надавав договори купівлі-продажу необробленої деревини від 04.06.2021 та від 01.10.2021, товарно-транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом, однак працівники поліції продовжили вилучення деревини. Також вказав, що матеріали клопотання не містять доказів, що вказана деревина була здобута внаслідок незаконної порубки та є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

На думку апелянта, Інструкція з ведення електронного обліку деревини, затверджена наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.09.2021, не передбачає наявність маркувальних бирок при зберіганні лісопродукції у покупця. Також вказав на те, що під час складення протоколу огляду місця події до нього не було внесено відомості щодо проведених залученим спеціалістом в галузі лісництва з наявністю дозволу на оцінку товарів, обміру вантажу для визначення розмірів, об`єму, якості та класу вантажу, що, на його думку, свідчить про те, що слідчий самовільно визначив приблизний об`єм деревини.

Крім того, вказав на те, що відповідно до долучених договорів купівлі-продажу об`єм деревини визначався по серединному діаметру, проте під час розгляду клопотання прокурор пояснював, що при проведенні огляду місця події заміри здійснювались по зрізу деревини. Вказані обставини слідчим суддею було залишено поза увагою.

Також апелянт зазначив, що матеріали клопотання не містять доказів щодо спричинення внаслідок незаконної порубки деревини істотної шкоди довкіллю, що є обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, а також відсутні дані ким, коли, де саме було вчинено дане кримінальне правопорушення. Вважає, що взагалі відсутній склад цього кримінального правопорушення. Тому, на переконання апелянта, прокурором не було доведено необхідності арешту деревини як речового доказу.

Заслухавши суддю-доповідача, думку власника майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділення ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

За визначеням ч.1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, частина 1 ст.98 КПК визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою заступника начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП ОСОБА_8 від 13 квітня 2022 року цю деревину було приєднано як речовий доказ до кримінального провадження.

Разом з тим, вказана постанова не містить належного обґрунтування яким саме критеріям, передбаченим статтею 98 КПК, відповідає вилучена деревина натомість слідчим лише формально вказано, що вилучені в ході огляду колоди деревини породи сосна та береза, мають значення для встановлення фактичних обставин справи, тобто значення речового доказу, так як є предметами злочину.

Також у клопотанні слідчого не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК, що є однією з обов`язкових умов накладення арешту на майно. Не було встановлено даної обставини і слідчим суддею при розгляді клопотання.

Крім того, як в клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді, відсутнє покликання на будь-які докази, на підставі яких можна було б зробити висновок, що вилучена лісодеревина була здобута злочинним шляхом шляхом незаконної порубки дерев.

Так, згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» зазначав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Проте, з матеріалів клопотання не вбачається беззаперечних доказів, які б підтвердили необхідність накласти арешт на вилучену деревину.

Колегія суддів визнає слушними доводи власника майна щодо відсутності у протоколі огляду місця події від 13.04.2022 - території, що перебуває в оренді ОСОБА_5 і розташованій на АДРЕСА_1 , відомостей про залучення до цієї слідчої дії спеціаліста, який володіє необхідними знанням. Згідно змісту вказаного протоколу, здійснення замірів деревини по зрізу та визначення об`єму вилученої деревини проводилось слідчим - заступником начальника СВ відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , а не спеціалістом у галузі лісництва.

Водночас з наданих ОСОБА_5 слідчому судді договорів купівлі-продажу необробленої деревини від 04.06.2021 та від 01.10.2021 вбачається, що об`єм товару визначався по серединному діаметру деревини.

Проте, слідчим суддею не надано оцінки вказаним обставинам та не взято до уваги наданих ОСОБА_5 документів на підтвердження правомірності набуття ним цієї деревини.

Також колегія суддів приймає до уваги пояснення прокурора, згідно яких на час апеляційного розгляду, досудовим слідством не встановлено місця незаконної порубки дерев, як предмету злочину у кримінальному провадженні за №0000053 та внесеному до ЄРДР 12.04.2022 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.246 КК України.

За приписом ч.1 ст.173 КПК, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При цьому, п.5 ч.2 ст.173 КПК визначено, що слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна, серед іншого, повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід задовольнити - рішення слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в арешті зазначеного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 квітня 2022 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна вилученої деревини, у кримінальному провадженні №0000053.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3