Справа № 937/6674/20
У Х В А Л А

іменем України

29.04.2022 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області, про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001778 від 13 листопада 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Данило-Іванівка, Мелітопольського району, Запорізької області, українцю, громадянину України, який має середню освіту, не одруженому, не працюючому, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 18.05.2000 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання приговору на 1 рік 6 місяців;

- 18.02.2002 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 101, ч. 2 ст. 296, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі. 14.05.2004 року умовно-достроково звільнено з Беленьківської ВК Запорізької області;

- 26.12.2006 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк покарання та призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 31.07.2007 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати покарання до вироку суду від 26.12.2006 року. 18.03.2011 звільнено з Оріхівської ВК Запорізької області;

- 01.03.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 30.03.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбутий строк покарання по вироку суду від 01.03.2012 року та призначити покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.;

- 23.07.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі. 12.06.2014 року умовно-достроково звільнено з Вільнянської ВК Запорізької області;

- 24.03.2017 року Мелітопольський міськрайонним судом за ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 20.06.2017 звільнено з-під варти;

- 06.03.2019 року Мелітопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком в 1 рік.

- 09.09.2020 Мелітопольською місцевою прокуратурою за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України направлено до суду кримінальне провадження, яке перебуває на розгляді суду,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Станом на 29.04.2022 року, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області, розміщено на території тимчасово окупованій військовим формуванням держави агресора Російської Федерації (м.Мелітополь Запорізької області).

Відповідно до розпорядження Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2021 року змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області, а отже дане клопотання має бути подано до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.

27.04.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обраний у виді тримання під вартою 27.11.2021 р.

02.03.2022 року винесено ухвалу Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 до 01.05.2022 року.

В судовому засіданні прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , підтримав клопотання про продовження у відношенні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ст.177 КПК України, ризики щодо невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник проти клопотання прокурора заперечує, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність ризиків, які зазначені в клопотанні, просив відмовити у задоволенні даного клопотання.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу обраного строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Вислухавши пояснення сторін у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений знаходячись на свободі може перешкоджати здійсненню кримінального провадження, а також може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років позбавлення воля, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, з метою ухилення від покарання за вчинений ним злочин, буде переховуватися від суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, беручи до уваги, що обвинувачений на момент застосування запобіжного заходу не працював, вчинив тяжкі злочини проти власності, існує ризик того, що перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, існують наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно з п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання/домашнього арешту підозрюваний/обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Враховуючи особистість ОСОБА_5 , який будучи раніше судимим, вчинив новий тяжкий умисний злочин, в умовах воєнного стану та тимчасової окупації населеного пункту за місцем його останнього проживання, з метою уникнення відповідальності та покарання він може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватися від правоохоронних органів та суду, безперешкодно незаконно впливати на свідка сторони обвинувачення; особи, які заслуговують на довіру та поручаться за виконання підозрюваним/обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні.

Відсутність таких осіб, а також достатнього рівня доходів унеможливлює також застосування відносно нього запобіжних заходів у вигляді особистої поруки; запобіжний захід у вигляді застави судом може не встановлюватися щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, що, з урахуванням відсутності у підозрюваного будь-яких джерел постійного доходу, унеможливлює застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави.

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, доцільно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують, належним чином обґрунтовані прокурором та не зменшились, а тому у суду є всі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.178 КПК України суд враховує наступні обставини при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, а саме, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у даному кримінальному правопорушенні.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Окрім того, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, враховуючи те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, отже дотримується обовязкова умова обрання даного запобіжного заходу, передбачена ч.2 ст.186 КПК України.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 діб.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що ризики не зменшились, мета та підстави, що стали обставиною для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194, 331, 350, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області, про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001778 від 13 листопада 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - задовольнити.

Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , строком на 60 днів, тобто до 27.06.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати обвинуваченому та начальнику ДУ Запорізький слідчий ізолятор для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

29.04.2022