справа № 691/803/21
провадження № 1-кп/691/184/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2

ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 09.07.2021 року близько 09 години 00 хвилин, зайшовши на територію подвір`я ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , всупереч волі ОСОБА_8 , який знаходився в будинку вказаного домоволодіння, шляхом відштовхування останнього від вхідних дверей, проник до будинку, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в одній з кімнат, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення відкрито викрав належний ОСОБА_7 зварювальний апарат «Дніпро-М САБ250М», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/9324-ТВ від 22.07.2021 року становить 1083,33 грн., та поклавши його до наволочки, яку зняв з подушки на місці вчинення злочину, не зважаючи на заперечення з боку ОСОБА_8 та створення ним перешкод намагався покинути територію домоволодіння з викраденим майном. Однак ОСОБА_6 з причин, що не залежали від його волі не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки додому повернувся ОСОБА_7 , що змусило ОСОБА_6 припинити свої злочинні дії.
Тобто, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_6 винними себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому йому було повідомлено про підозру, визнав повністю, в скоєному розкаявся, та дав детальні пояснення щодо його обвинувачення, які повністю узгоджуються з обставинами скоєння злочину, наведеними у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд, за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , мало місце.

Тобто, ОСОБА_6 ,скоїв незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно та поєднаний з проникненням у житло, тому суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання, суд враховує:

- приписи ст. 50 КК України щодо того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення злочинів як засудженими, так і іншими особами;

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права;

- загальні засади призначення покарання, закріплені в ст. 65 КК України;

- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;

- практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним.

Керуючись вище наведеним, суд вважає, що покарання ОСОБА_6 , слід призначити у межах установлених у санкції ч. 3 ст. 186 КК України, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем, згідно ст. 12 КК України, віднесений до тяжких злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що, ОСОБА_6 вину у скоєному визнав, щиро кається, його характеристику, беручи до уваги висновок Звенигородського РС № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області, дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Речові докази, а саме: зварювальний апарат «Дніпро-М САБ250М», наволочка від подушки, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВПД №2 Звенигородського РВП, суд вважає за необхідне повернути потерпілому ОСОБА_7 за належністю.

Щодо процесуальних витрат у сумі 686 гривень 48 копійок за проведення товарознавчої експертизи, суд керуючись ч. 2 ст. 122 КПК України, згідно якої, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України, вважає, що їх слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Цивільний позов не заявлявся.

До вступу вироку в законну силу, заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не обирати.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази по справі, а саме: зварювальний апарат «Дніпро-М САБ250М», наволочка від подушки, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВПД №2 Звенигородського РВП повернути потерпілому ОСОБА_7 за належністю.

Процесуальні витрати у сумі 686 гривень 48 копійок за проведення товарознавчої експертизи компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Цивільний позов не заявлявся.

До вступу вироку в законну силу, заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1