Справа № 308/3661/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого першого відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області старшого лейтенанта ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000029 про застосування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець, Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, вважається не судимим, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України,

запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що на виконання свого злочинного умислу ОСОБА_5 , усвідомлюючи злочинність своїх дій, будучи обізнаним про здійснення рф збройної агресії проти України, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, зареєструвався в соціальній мережі «Facebook» під ніком « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 та став адміністратором веб-порталу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 та використовуючи наявні в своєму користування інформаційні ресурси в мережі Інтернет, ОСОБА_5 перебуваючи за своїм місцем проживання виготовив та поширив текстові пости, у яких містилася інформація щодо виправдовування дій військових ЗС рф на території України та поширення неправдивої інформації, котра дискредитує дії військових Збройних сил України, тим самим проводячи пропаганду, спрямовану на виправдування та заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році та здійснюючи психологічний вплив на користувачів зазначених соціальних мереж. Відповідні текстові матеріали були розміщені у соціально-орієнтованому ресурсі «Facebook», що передбачає можливість ознайомлення з ними необмеженої кількості осіб, а отже інформація, яка в них міститься, є публічною, тобто такою, що призначена для широкого користувача, ознайомлення, з огляду на що вона сприяє формуванню певної суспільної думки та містить пропаганду певних ідей.

В такий спосіб, ОСОБА_5 підготував, опублікував та поширив наступні матеріали:

16 березня 2022 року будучи адміністратором веб-порталу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 розмістив на веб-сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 Новости-2/ публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », в якому містяться заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

ІНФОРМАЦІЯ_7 о 15 годині 24 хв., в соціальній мережі «Facebook», в якій він зареєстрований під ніком « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 = НОМЕР_1 ) розмістив посилання на веб-сайт «За будущее Украины» з заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_6 », на якому міститься стаття з аналогічним заголовком та в якій міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України.

Згідно висновку експерта Українського науково дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ №96/1 від 02.05.2022, у статті назвою «Кому нужна эта война» від 16.03.2022 заперечується збройна агресія російської федерації проти України, розпочата в 2014 році, зокрема автором, через покладання провини за збройну агресію Росії проти України на третю сторону - США та НАТО, заперечується безпосередня провина у збройній агресії саме росії «...Именно империализм США-НАТО более всего заинтересован в развязывании этой войны, чтобы русские и украинцы как можно больше убивали друг друга с целью, следом за Украиной, покорить и россию, захватить в свои руки её богатейшие природные богатства и превратить россии, вслед за Украиной, в свой колониально-сырьевой придаток...»)

18 березня 2022 року будучи адміністратором веб-порталу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 розмістив на веб-сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 Новости-2/ публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », в якому містяться виправдовування та заперечення збройної агресії рф проти України.

18 березня 2022 року о 23 годині 48 хв. в соціальній мережі «Facebook», в якій він зареєстрований під ніком « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 = НОМЕР_1 ) розмістив посилання на веб-сайт «За будущее Украины» з заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_8 », на якому міститься стаття з аналогічним заголовком та в якій міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.

Згідно висновку експерта Українського науково дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ №96/1 від 02.05.2022, у статті назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 » від 18.03.2022, містяться фрагменти виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, зокрема поширюється аналіз промови американський професор Джон Миршаймер, згідно якого виправдовується збройна агресія Росії проти України за наступними факторами: неодноразовим розширенням кордонів НАТО при довготривалій толерантності Росії до цього процесу («... При этом россия «проглотила» две волны расширения НАТО в 2004 и 2009 годах...»), провокаціями біля державних кордонів росії («Летом-осенью 2021 у границ Украины с Россией постоянно летали натовские бомбардировщики, военные корабли НАТО систематически заходили в Чёрное море. И к январю 2022 г. русские были доведены до точки кипения, терпеть дальше им было нельзя...»), - все це, за його думкою, свідчить про те, що саме США, а не Рросійська федерація є ініціатором конфлікту («Но сделав Украину де-факто членом НАТО, США спровоцировали этот конфликт», «...И завершает профессор свой анализ вопросом - кто несёт ответственность за всё это? В этом виноваты русские? Я так не считаю, заявляет профессор. В этом виноваты Соединённые Штаты Америки, подтолкнувшие русских к этому...»); заперечується збройна агресія російської федерації проти України, розпочата в 2014 році: так, автор вважає події 2014 року на Донбасі « ІНФОРМАЦІЯ_9 »), війні надається характеристика «громадянська» («...США получили два послания: Россия не принта переворота и к ней отошёл Крым, что не позволило США создать базу НАТО в Севастополе. А также Россия поддержала гражданскую войну в Донбассе (так профессор именуют военную агрессию украинского режима против народа Донбасса).

19 березня 2022 року будучи адміністратором веб-порталу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 розмістив на веб-сторінці « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 Новости-2/ публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 », в якому містяться виправдовування збройної агресії рф проти України.

ІНФОРМАЦІЯ_7 о 12 годині 12 хв. в соціальній мережі «Facebook», в якій він зареєстрований під ніком « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 = НОМЕР_1 ) розмістив посилання на веб-сайт «За будущее Украины» з заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_10 », на якому міститься стаття з аналогічним заголовком та в якій міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України.

Згідно висновку експерта Українського науково дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ №96/1 від 02.05.2022, у статті назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » від 19.03.2022 містяться фрагменти виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, зокрема висловлюється думка щодо меншої агресивності керівництва російської федерації у порівнянні з керівництвом США в процесі вирішення геополітичних завдань («...Но, а сами-то неужто святые. В этом плане необходимо напомнить, что после провозглашения независимости ОСОБА_10 и до начала XXI века империалисты США совершили до 300 военных агрессий... Так что президент Путин может «гордиться». Он вошёл в «цивилизованный» Клуб президентов-убийц...»).

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_5 цілеспрямовано намагається донести через ЗМК, яким являється його профіль « ОСОБА_9 » у загально-доступній соціальній мережі «Facebook», ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та є адміністратором веб-порталу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , що містять виправдовування збройної агресії рф проти України а також заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, за вищевикладених обставин, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у виготовлені та поширенні матеріалів, у яких містить виправдовування та заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, який відноситься до нетяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 хоча відноситься до категорії нетяжких, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на даний час ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину у сфері миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 вже вчиняв злочини, пов`язані з розповсюдженням матеріалів деструктивного характеру та продовжує здійснювати розміщення публікацій за його авторства.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 5-ти років, не зважаючи на докази зібрані по указаному кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, які безпосередньо бачили вчинення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, не будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом.

У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

Так, слід врахувати соціальні наслідки даного правопорушення, адже, враховуючи спосіб вчинення злочину та місце вчинення кримінального правопорушення яке стосується кримінальних правопорушень у сфері захисту миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є цілком виправданим.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

З огляду на викладене, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, у період з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин, без застосування електронних засобів контролю, терміном на два місяці, з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з викладеними в такому мотивами. Зазначила, що підозра є обґрунтованою та наявні вказані в клопотанні ризики.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого. Зазначив, що підозра є необґрунтованою. Просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисники підозрюваного ОСОБА_5 - адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили проти задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначили, що підозра є необґрунтованою та ризики формальні. Просили врахувати, що ОСОБА_5 є особою похилого віку. Просили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, який відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п`яти років.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допиту свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , висновком експерта №96/1 від 02.05.2022 року, повідомленням про підозру від 08.06.2022 року, протоколом допиту підозрюваного від 08.06.2022 року, протоколом обшуку від 21.03.2022 року, протоколом огляду від 22.03.2022 року, протоколом огляду від 23.05.2022 року, та іншими матеріалами кримінального провадження, копії яких додані до матеріалів вказаного клопотання.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч.2 ст.436-2 КК України, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік підозрюваного (є особою похилого віку) та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Беручи до уваги наведене, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного.

Враховуючи наведене та фактичні обставини кримінального провадження, характер діяння, в якому підозрюється ОСОБА_5 , потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, чим домашній арешт у нічний період доби, можуть бути недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування відносно ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт у нічний період доби, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці, призведе до виконання завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин; здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець, Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонера, розлученого, вважається не судимим, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України - запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці до 08.08.2022 року, заборонивши залишати місце проживання у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;

3) здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1