КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю:
прокурорів ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000355 по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, з вищою освітою, доцента кафедри загальновійськових дисциплін та фізичної підготовки Навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки, психологічної служби та національної гвардії України Національної академії внутрішніх справ України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 128 КК України (в редакції закону, чинній станом на 17 грудня 2015 року), на підставі ст. 49 КК України (в редакції закону, чинній станом на 17 грудня 2015 року) у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0000355 закрито.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Також, постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 понесені процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 23 600 грн.

Відповідно до зміненого обвинувального акту від 22червня 2021 року ОСОБА_8 обвинувачується в наступному.
Наказом командувача Національної гвардії України № 148 від 03 вересня 2015 року підполковника ОСОБА_8 призначено на посаду доцента кафедри загальновійськових дисциплін та фізичної підготовки і відповідно до витягу з наказу заступника начальника інституту - начальника факультету підготовки фахівців Національної гвардії України № 170 від 04 вересня 2015 року вважається на посаді.

Відтак, з дня призначення ОСОБА_8 на посаду доцента кафедри загальновійськових дисциплін та фізичної підготовки, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.

17 грудня 2015 року близько о 09 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи на території навчального стрільбища військової частини НОМЕР_1 на ґрунті раптово виниклих негативних емоцій, діючи необережно, проявляючи кримінально-протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча міг і повинен був їх передбачити, узявши із землі залишки затверділого цементного розчину, не будучи впевненим в безпечності своїх дій для оточуючих, кинув його у бік галявини, де в той час знаходився ОСОБА_9 , завдавши останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати в частині стягнення процесуальних витрат та постановити нову ухвалу, якою відмовити у стягненні процесуальних витрат з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 .
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_8 зазначає, що стягнута з нього сума витрат на правову допомогу потерпілого, що становить 23 600 грн., не ґрунтується на доказах та нормах кримінального процесуального закону.
Згідно доводів апеляційної скарги, в акті виконаних робіт з надання правової допомоги потерпілому ОСОБА_9 у кримінальному провадженні розрахунок послуг, фактично оплачених клієнтом здійснено з урахуванням вартості однієї години роботи адвоката 400 грн., а в ухвалі суду брався розрахунок суми 700 грн. за годину. Хоча жодна із зазначених сум не підтверджена документально.
Відповідно до договору про надання правової допомоги укладеного між потерпілим ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_7 , сторони домовилися лише про приблизну вартість участі в судових засіданнях і вона коливається від 500 до 1000 грн. за годину. Щодо вартості інших послуг адвоката у сторін домовленості не було. Додатків до договору або додаткових угод, які б містили чіткі правила визначення адвокатських послуг, матеріали справи не містять.
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що адвокат ОСОБА_7 з листопада 2016 року по вересень 2021 року брала участь в 32 засіданнях. Таким чином, помноживши їх на 700 грн. визначила суму витрат у розмірі 22 400 грн. за участь адвоката в судових засіданнях.
Разом з тим, як зазначає апелянт, така кількість судових засідань не відповідає дійсності, оскільки підрахунок здійснено з урахуванням попереднього процесу, під головуванням судді ОСОБА_10 , після відставки якого кримінальне провадження було розподілене судді ОСОБА_11 . Кількість судових засідань під головуванням судді ОСОБА_11 становить не більше двадцяти. Крім того, на думку ОСОБА_8 , судом першої інстанції в кількість судових засідань безпідставно були зараховані ті, які не відбулися з причин неявки потерпілого та його представника.
Також, як зазначає апелянт, судом першої інстанції зараховано 800 грн. за ознайомлення адвоката з матеріалами справи, про те в договорі про надання правової допомоги не вказано про те, що ознайомлення з матеріалами справи здійснюється на платній основі.
Крім того, апелянт просить врахувати, що у п. 3 таблиці Акту від 06 жовтня 2021 року зазначена така робота адвоката, як складання заяви про відшкодування шкоди 2 години 800 грн. Суд першої інстанції постановив стягнути половину цих витрат, а саме 400 грн. Проте, ні під час досудового розслідування, ні до початку судового розгляду цивільний позов потерпілим заявлено не було.
За наведеного, ОСОБА_8 вважає, ухвалу суду в частині суми процесуальних витрат на правову допомогу незаконною і необґрунтованою, у зв`язку з чим в цій частині вона підлягає скасуванню.

На апеляційну скаргу ОСОБА_8 , від представника потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_12 , надійшли заперечення, згідно яких вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не ґрунтуються на матеріалах провадження та будь-яких інших доказах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, а також заперечення прокурора та представників потерпілого, проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо закриття кримінального провадження №0000355, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. 128 КК України в редакції закону, чинній станом на 17 грудня 2015 року), на підставі ст. 49 КК України (в редакції закону, чинній станом на 17 грудня 2015 року) у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки в цій частині ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року ніким з учасників кримінального провадження не оскаржується.

Що стосується доводів ОСОБА_8 про незаконність і необґрунтованість вказаного рішення суду в частині стягнення процесуальних витрат, то колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
У відповідності до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілим за рахунок Державного бюджету України у випадку та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Положення ст. 125 КПК України визначають, що суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Також, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.
При цьому, необхідно врахувати, що складання та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформленні у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Як вбачається з наданих суду матеріалів, між потерпілим ОСОБА_9 та адвокатами ОСОБА_7 03 листопада 2016 року було укладено Договір про правову допомогу під час судового розгляду кримінального провадження №0000355.
Згідно Акту виконаних робіт від 06 жовтня 2021 року, вартість роботи однієї години часу адвоката складає не менше 400 грн. з урахуванням складності роботи та понесених затрат, а також, що в кількість витрат робочого часу також входить підготовка до участі в судових засіданнях, не менше 1 години роботи адвоката (підготовка до кожного засідання) та кількість витраченого часу для участі в суді під час розгляду кримінального провадження, і вартість одного засідання є фіксованою (не менше 700 грн.), яка може змінюватися за домовленістю сторін.
З наданих суду матеріалів вбачається, що у період з листопада 2016 року по вересень 2021 року включно, було проведено 32 судових засідань.
Таким чином, враховуючи кількість судових засідань, що були проведені по справі, а саме 32, та обумовлену сторонами вартість одного засідання 700 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір правової допомоги за участь в судових засіданнях адвоката ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 має становити 22 400 грн.
Що стосується доводів ОСОБА_8 з приводу того, що суд першої інстанції безпідставно порахував годину часу за кожні 32 засідання, оскільки деякі тривали не більше п`яти хвилин, то слід зазначити про наступне.
У відповідності до вимог чинного законодавства, розрахунок кількості витраченого часу адвокатом на надання правової допомоги визначається в годинах.
Згідно наданого Акту виконаних робіт від 06 жовтня 2021 року, в кількість витрат робочого часу адвоката входить підготовка до участі в судових засіданнях, не менше 1 години роботи адвоката (підготовка до кожного засідання). Вказаний вид правової допомоги окремим пунктом в Акті від 06 жовтня 2021 року не прописаний.
Крім того, слід зазначити, що тривалість судових засідань коливається від 5 хвилин до 4 годин.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції об`єктивно визначив 32 судових засідань, як 32 години роботи адвоката.
Доводи апелянта з приводу того, що кількість судових засідань не відповідає дійсності, оскільки підрахунок здійснено з урахуванням попереднього процесу, під головуванням судді ОСОБА_10 , після відставки якого кримінальне провадження було розподілене судді ОСОБА_11 , є безпідставними, оскільки відповідно до вимог процесуального закону, підрахунок здійснюється загальної кількості витраченого адвокатом часу на правову допомогу в конкретній справі, а не у конкретного судді.
Також, спростовуються наданими суду матеріалами доводи ОСОБА_8 з приводу того, що судом безпідставно зараховано 800 грн. за ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та 400 грн. за складання заяви про відшкодування шкоди.
Матеріали провадження підтверджують, що представник потерпілого, адвокат ОСОБА_7 , 20 листопада 2019 року ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження (т. 3 а.с. 168). При цьому, зважаючи на обсяг матеріалів, зазначені в розрахунку 2 години витраченого на ознайомлення часу є обґрунтованими. Вартість кожної години часу витраченої на ознайомлення, згідно Акту виконаних робіт, становить 400 грн.
Також, в матеріалах провадження є заява, складена від імені потерпілого ОСОБА_9 , від 12 лютого 2021 року (т. 3 а.с. 220), подана згідно ст. 56, ч. 1 ст. 127 КПК України. Враховуючи обсяг і зміст цієї заяви представник потерпілого об`єктивно міг потратити на її складання не більше години часу, а тому вартість цієї послуги, згідно домовленості сторін, становить 400 грн.
Таким чином, враховуючи все вище викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що загальна сума процесуальних витрат адвоката ОСОБА_7 на правову допомогу потерпілому ОСОБА_9 становить 23 600 грн.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Що стосується Акту виконаних робіт, який на думку апелянта є неналежним, то слід зазначити про наступне. Вказаний Акт складено за погодженням сторін, на підставі п. 5.2 договору про надання правової допомоги від 03 листопада 2016 року та підписано потерпілим ОСОБА_9 і адвокатом ОСОБА_12 . Розрахунок вартості робочого часу на правову допомогу відповідає тому, який прописано в договорі про надання правової допомоги і не виходить за його межі. Сам договір про надання правової допомоги відповідає чинному законодавству.
За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року, якою звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 128 КК України (в редакції закону, чинній станом на 17 грудня 2015 року), на підставі ст. 49 КК України (в редакції закону, чинній станом на 17 грудня 2015 року), - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3