Провадження №1-в/447/77/22
Справа №447/574/22
У Х В А Л А
Іменем України

17.03.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області в режимі відеоконференц зв`язку заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ромської національності, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, уродженця та жителя: АДРЕСА_1 про його умовно-дострокове звільнення

прокурор ОСОБА_4 ,

представник установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

10.03.2022 ОСОБА_3 звернувся в Миколаївський районний суд із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення, так як він відбув встановлену законом частину покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Відбуває покарання в Миколаївській ВК №50.

ОСОБА_3 засуджений 13.04.2016 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі. 29.08.2016 згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області, застосовано ч.2 ст. 75 КК України та зараховано строк перебування під вартою з 04.04.2015 по 29.06.2016 - 1 рік 2 місяці 25 днів.

Представник Миколаївської ВК №50 ОСОБА_5 заяву підтримав.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив звільнити його умовно - достроково. Пояснив, що працює на виробництві. У вчиненому щиро кається, підтримує стосунки із сестрою, після звільнення з місць позбавлення волі хоче проживати та працювати у м. Львів.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.

Зі змісту характеристики засудженого та довідки про заохочення і стягнення встановлено, що засуджений характеризується посередньо, не стає на шлях виправлення, за період відбування покарання поведінка засудженого не була стабільно позитивною, засуджений перебуває на профілактичному обліку установи як «схильний до членоушкодження». Суд доходить до висновку, що наявність певної кількості заохочень, сама по собі не може засвідчити, що засуджений став на шлях виправлення, існує середній ризик вчинення нового кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 107 КК України до осіб , які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише коли засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З наявної у матеріалах справи характеристики ОСОБА_3 встановлено, що під час перебування в СІЗО м. Ужгорода з 07.04.2015 засуджений характеризувався з негативної сторони, допустив 6 (шість) порушень режиму утримання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався. Перебуваючи у Ковельській виховній колонії Волинської області з 27.07.2016 порушення встановлених правил внутрішнього розпорядку не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, 3 (три) рази заохочувався. З 10.08.2016 по 22.02.2017 перебував на профілактичному обліку, як схильний до «членоушкодження» та «нападу».

Перебуваючи у Кременчуцькій виховній колонії Полтавської області з 23.12.2017 порушення встановлених правил внутрішнього розпорядку не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, 1 (один) раз заохочувався. З 26.12.2017 перебував на профілактичному обліку, як схильний до «суїциду». У державну установу «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» у Львівській області засуджений ОСОБА_3 прибув 30.11.2018. Працевлаштований у майстерні установи, має 8 заохочень, порушеннь режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», прагне до реалізації даних програм. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, робить для себе належні висновки. З 27.12.2018 перебуває на профілактичному обліку установи як «схильний до членоушкодження». Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_3 зазнає позитивних змін, однак на даний час підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів даний факт, відсутні.

Ухвалою Миколаївського районного суду від 29.07.2021 відмовлено у задоволені подання ДУ "Миколаївської ВК № 50" про про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06.10.2021 залишено без змін ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 29.07.2021, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення. З часу винесення ухвали Львівського апеляційного суду і до дня подачі заяви засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення пройшив невеликий проміжок часу та підстави для застосування такого звільнення не змінились, у зв`язку з чим, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 107 КК України та ст. 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1