Провадження №1-кп/447/171/22
Справа №447/375/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2022 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження №0000028 від 01.02.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 20.10.2015 (справа №447/1546/15-ц), яке набрало законної сили, зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Миколаївського районного суду від 03.06.2021 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, достовірно знаючи про рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 20.10.2015 у цивільній справі №447/1546/15-ц, а також усвідомлюючи про обов`язок сплачувати аліменти, злісно ухилився від їх сплати на користь своїх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 03.06.2021 до 31.01.2022, що проявилося у тому, що він згідно з рішенням суду у справі №447/1546/15-ц добровільно аліменти не сплачував, з приводу працевлаштування до Миколаївської районної філії центру зайнятості не звертався та відповідно, не ставав на облік як безробітний.

Окрім цього, ОСОБА_4 , працюючи у невстановлений досудовим розслідуванням час, маючи впродовж періоду з 03.06.2021 до 31.01.2022 доходи, оскільки, не будучи офіційно працевлаштованим, працював та отримував грошові кошти, які витрачав на власні потреби, матеріально дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_8 не допомагав, їхнім матеріальним становищем не цікавився, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості в сумі 16 328,42 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці платежу.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 164 КК України.

В пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 164 КК України обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, просив суворо не карати..

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та обрати йому покарання у виді 150 годин громадських робіт, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 щиро розкаявся та активно сприяв у розкриттю кримінального правопорушення.

Законний представник потерпілих ОСОБА_5 подала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, щодо міри покарання покладається на думку суду.

Суд, вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий 03.06.2021 Миколаївським районним судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, за місцем проживання характеризується типово, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Суд не вбачає в діях ОСОБА_4 пом`якшуючої покарання обставини передбаченої ст.66 КК України, зокрема щирого каяття у вчиненні злочину, оскільки будучи 03.06.2021року засудженим за ч.1 ст.164 КК України, належних висновків для себе не зробив, не працевлаштувався, участі в утриманні та вихованні дітей не приймав, заборгованості по сплаті аліментів не сплатив.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні, тому вважає, що покарання ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті 164 ч.2 КК України за якою він обвинувачується у виді арешту, оскільки обране покарання у виді 120 годин громадських робіт за вироком від 03.06.2021року до виправлення та перевиховання обвинуваченого не призвели, що свідчить про неефективність обрання такого.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти ) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання даного вироку, після набрання таким законної сили.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_9