Справа № 209/1216/22
Провадження № 1-кп/209/178/22
25 липня 2022 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середня, офіційно не працюючого, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.05.2017 року Верхньодніпроським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 5 років, звільнений по відбуттю покарання 01.07.2021 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
ПОВТОРНО, 07.12.2021, у вечірній час доби обвинувачений ОСОБА_4 перебував з дозволу власника ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив у коридорі на тумбочці належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3S». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на умисне таємне викрадення майна, а саме вищевказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в означений час за вказаною вище адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 3S», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 6641-21 від 20.12.2021, становить 1119 грн 20 коп., та з викраденим майном залишив місце вчинення злочину. Викраденим майном ОСОБА_4 в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1919 грн 20 коп. відповідно до висновків судово-товарознавчої експертизи № 6641-21 від 20.12.2021 року. Потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду відшкодовано в повному обсязі. Потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не заявлено. Розмір витрат на залучення експерта склав 1853 гривні 38 копійок.
Таким чином, дії ОСОБА_4 які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та за невиконання згідно вимог ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що розуміє та обізнаний із наданими йому законом правами, наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.ст. 473, 474, 476 КПК України, пред`явлене йому обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, надав суду покази, відповідно до яких свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. У вчиненому щиро кається. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення ним угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.
Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що надана суду угода відповідає вимогам закону, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.ст. 473, 474, 476 КПК України та просила затвердити зазначену угоду.
Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду письмову заяву - згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підтримує, в підготовче судове засідання не з`явився, про дату та час проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Так, згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів у випадку надання потерпілими письмової згоди прокурору на укладення угоди.
Суд пересвідчився, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим ОСОБА_4 є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії при укладенні угоди вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України, його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, та враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, знаходиться в реєстрі у лікаря-нарколога з 2007 року, в реєстрі у лікаря-психіатра не перебуває.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст.67 КК України судом не встановлено.
У відповідності до п.7 ч.4 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не складалася.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 не заявлений.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час судового розгляду не обирався.
Процесуальні витрати за проведену експертизу в сумі 1853, 38 грн. на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню в повному обсязі з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Відповідно до положень статті 174 КПК України, вирішити питання щодо скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 376, 468, 469, 472- 475 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1853 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят три) гривні 38 копійок.
Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон ««Xiaomi Redmi 3S», імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1