Справа № 183/1673/22
№ 1-кс/183/664/22

У Х В А Л А
13 червня 2022 року м. Новомосковськ
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою до:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 17.06.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,-
Клопотання обґрунтоване встановленням досудовим розслідуванням, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 24 лютого 2022 року по всій території України введено воєнний стан.
Так, ОСОБА_5 , 28 квітня 2022 року, приблизно о 12 години 00 хвилин, проходив поблизу будинку АДРЕСА_3 , та в цей момент у нього виник умисел направлений на таємне викрадення майна, яке знаходиться всередині вказаного домоволодіння в якому проживає ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_5 28 квітня 2022 року приблизно о 12 години 02 хвилини, продовжуючи знаходитися поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , через паркан незаконно проник на вказану територію. Припускаючи, що в вищевказаному будинку знаходяться цінні речі, з метою їх викрадення, ОСОБА_5 , за допомогою раніше заготовленого металевого предмету, пошкодив замок на вхідних дверях до будинку АДРЕСА_3 та відчинив їх, після чого проник в середину будинку, де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, в умовах воєнного стану, з метою викрадення поклав до сумки, яка належить ОСОБА_7 , майно останнього, а саме: годинник настінний; електрообігрівач; алюмінєву каструлю з кришкою об`ємом 3 літри; дві алюмінієві сковорідки; дві столові алюмінієві ложки; мідну трубку від системи охолодження холодильника «Дніпро»; електроплату до телевізору «Весна»; два транзистори до телевізору «Весна».
В цей момент до будинку повернувся ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , де побачили ОСОБА_5 та розуміючи його злочинні наміри, намагалися затримати останнього.
Однак, ОСОБА_5 , розуміючи, що не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з метою уникнення від відповідальності, з місця злочину втік, у зв`язку з чим злочин не було закінчено з причин, які не залежати від його волі, при цьому викрадене майно залишилося всередині будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 .
Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникнення у житло, в умовах воєнного стану.
28 березня 2022 року о 14 годині 20 хвилин за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.
29 квітня 2022 року підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 червня 2022 року включно.
Вказує, що враховуючи особливу складність кримінального провадження мінімальний додатковий строк досудового розслідування, достатній для проведення вказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, становить як найменш до кінця строку досудового розслідування, тобто до 29 червня 2022 року.
Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу обумовлена тим, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Зазначає, що застосування до підозрюваного тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила продовжити строк тримання під вартою до 29 червня 2022 року.
Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію підзахисного та не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст.ст. 178, 183, 199 КПК України, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
28 квітня 2022 року о 14 годині 20 хвилин ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
У відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК України) до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.
Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 квітня 2022 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_5 від 28 квітня 2022 року; покази потерпілого ОСОБА_7 ; протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 28 квітня 2022 року за участю потерпілого ОСОБА_7 ; покази свідка ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 28 квітня 2022 року за участю свідка ОСОБА_8 ; протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 27 квітня 2022 року; висновок експерта за результатами проведення судової трасо логічної експертизи від 10 травня 2022 року; протокол пред`явлення речей для впізнання від 12 травня 2022 року), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.
29 квітня 2022 року підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 червня 2022 року включно.
Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також, про наявність і продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 мешкає на одній вулиці з потерпілим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_12 , не одноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, в тому числі і за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, тому матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідка з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 не працює, офіційно джерела доходу не має, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, має не зняту та не погашену судимість і кримінальна направленість поведінки підозрюваного ОСОБА_5 свідчить про те, що він матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
Продовження застосування тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, до підозрюваного є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.
Також, у слідчого судді відсутні підстави вважати про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, обвинувачений не має місця роботи або навчання. При цьому, необхідність продовження дії запобіжного заходу підтверджується об`єктивною необхідністю проведення слідчих дій для спростування чи підтримання обґрунтованої підозри.
Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Означене є беззаперечною підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для зміни його на більш м`який запобіжний захід.
З огляду на викладене, враховуючи, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, він не зменшився, застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаному ризику, а також, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 є обґрунтованим і слід продовжити запобіжний захід в межах строку досудового розслідування.
З урахуванням викладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню, строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити в межах строку досудового розслідування.
Водночас, з огляду на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Так, у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, майновий та сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя вважає, що розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України,-
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 9 діб, тобто до 29 червня 2022 року включно.
Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме в розмірі 198480 грн.
У разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застави, покласти на останнього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду на кожний виклик; не відлучатися із населеного пункту, а саме з міста Новомосковська Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора та суду, не спілкуватися із потерпілим, свідком у кримінальному провадженні.
Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали суду надати підозрюваному та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 13 червня 2022 року о 12:45 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1