УХВАЛА

3 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 333/5307/17
провадження № 51-418 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2022 року щодо нього,
встановив:
17 травня 2022 року Касаційним кримінальним судом Верховного Суду касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам п. 4, п. 5. ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, в повному обсязі не усунув.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Проте, як вбачається зі змісту виправленої касаційної скарги, в обґрунтування незаконності судових рішень, засуджений ОСОБА_4 , серед іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Подана скарга містить лише формальні посилання на порушення вимог КПК, як на підстави для скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду із перебігом подій у провадженні та наведеною власною оцінкою обставин справи, однак у ній не наведено достатніх доводів для скасування оскаржуваних судових рішень щодо нього на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.
Усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга ОСОБА_4 не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Так, за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції, або закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте, ОСОБА_4 просить перевірити доводи, які він вказав у своїй касаційні скарзі та скасувати вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2022 року. Однак, зазначена вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК, про що було наголошено ОСОБА_4 в ухвалі Верховного Суду.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2022 року щодо нього повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3