ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 179/2011/19
УХВАЛА

"29" березня 2022 р. смт. Петриківка

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , оглянувши у судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 про стягнення процесуальних витрат у кримінальними провадженнями № 0000659, винесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2018 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 286 КК України

ВСТАНОВИВ

21.12.2021 року до суду надійшло вищевказане клопотання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0000659 від 23.11.2018 року, відповідно до якого представник потерпілого ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 процесуальні витрати в загальному розмірі 22 050 грн, які складаються із 20 000 грн витрат на правову допомогу і 2050 грн пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження.

В обґрунтування клопотання представник потерпілого ОСОБА_3 зазначила, що він являється в даному кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_5 відповідно до договору про надання правової допомоги від 22.11.2018 року.

Ухвалою Петриківського суду від 08.12.2021 року кримінальне провадженнями № 0000659, винесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2018 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 286 КК України за клопотанням обвинуваченої було закрито у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 284 ч.2 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 24 186грн 46 коп і 10 000 про стягнення моральної шкоди було залишено без розгляду із роз`ясненням про звернення до суду в порядку цивільного законодавства.

Із обвинуваченої ОСОБА_4 були стягнення судові витрати розмірі 2400 грн за проведення автотехнічних експертиз на користь держави.

Судом не вирішено питання щодо розподілу процесуальних витрат.

22.11.2018 року був укладений договір про надання правової допомоги між ним адвокатом ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 і був продовжений терміном до 31.12.2021 року.

Під час досудового розслідування та судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 поніс витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн, який підтверджується угодами про надання правової допомоги від 22.11.2018 року,

31.12.2019 року, від 01.05.2021 року, від 08.12.2021 року, описом робіт та довідками адвоката про отримання адвокатом грошових коштів.

Потерпілий ОСОБА_5 на власному автомобілі за час розгляду в Петриківському суді витратив 2050 грн для придбання пального, що підтверджується копіями фіскальних квитанцій із АЗС.

Представник потерпілого ОСОБА_3 просить стягнути процесуальні витрати в загальному розмірі 22 050 грн, які складаються із 20 000 грн витрат на правову допомогу і 2050 грн пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 не з`явився, був повідомлений належним чином смс про дату слухання клопотання

Прокурор ОСОБА_6 до суду направив клопотання про розгляд клопотання у його відсутність.

Представник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 надав заяву про розгляд клопотання у його та обвинуваченої ОСОБА_4 відсутність, просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали клопотання та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Петриківського райсуду від 08.12.2021 року клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності судом було задоволено. Звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000659 від 23.11. 2018 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України було закрити у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінально процесуального кодексу України.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення із матеріальної шкоди в розмірі 24 186 грн 46 коп і 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди було залишений без розгляду, роз`яснивши потерпілому ОСОБА_5 його право звернення до суду в порядку цивільного законодавства.

Стягнуто із ОСОБА_4 судові витрати 1144 грн за проведення автотехнічтої експертизі від 12.022019 року № 11/ 10./1/117 та 1256.08 за проведення комісійної судової автотехнічної експертизі від 29.08.2019 року № 11/10./1/837, а всього 2400 грн 08 коп на користь держави.

Потерпілим та його представником ухвала суду не оскаржувалась.

27.01.2022 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 була залишена без задоволення, ухвала Петриківського райсуду Дніпропетровської області від 08.12.2021 року щодо ОСОБА_4 залишена без змін.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Частиною першою статті 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною першою статті 126 КТТК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чино, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, можна прийти до висновку, що у випадку заявления учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який виніс таку ухвалу.

Аналогічний правовий висновок, сформульовано Великою Палатою Верховного суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа N 598/1781/17), згідно якої: КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Невирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

Так, на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник потерпілого ОСОБА_3 надав Договір про надання про надання правової допомоги від 22.11.2018 року, додаткові угоди до договору від 31.12.2019 року, від 01.05.2021 року, 08.12.2021 року, акт про при йеяття передачі наданих послуг від 08.12.2021 року, довідку адвоката ОСОБА_3 від 1.05.2021 року про отримання від ОСОБА_9 10000 грн,

довідку адвоката ОСОБА_3 від 8.12.2021 року про отримання від ОСОБА_9 10000 грн та копії фіскальних чеків на загальну суму 2050 грн про оплату пального.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, маж право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Суд вважає, що витрати представника потерпілого ОСОБА_3 на правову допомогу в розмірі 22 050 грн не підлягають задоволенню, оскільки ця сума не підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у кримінальному провадженні, а саме відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ чи касові чеки, який би підтверджував фактичну оплату вказаної суми), а тому довідки , які надані представником потерпілого адвокатом ОСОБА_3 про отримання ним 01.05. 2021 року та 08.12.2021 року по 10 000 грн, судом до уваги не приймаються.

Ксерокопії чеків на придбання пального на загальну суму 2050 грн без зазначення прізвища заправника пальним, які долучив представник позивача ОСОБА_3 не відносяться до процесуальних витрат адвоката, а тому не може бути предметом доказування при розгляді клопотання.

Крім того, в судовому засіданні 08.12.2021 року про розгляді клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 не заявляв клопотання про стягнення вказаних 22050 грн процесуальних витрат на користь потерпілого і доказів про витрати не надав, а тому із ОСОБА_4 були стягнути судові витрати на загальну суму 2400 грн на користь держави, які підтверджувались доказами а цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 34 186 грн 46 коп був залишений без розгляду із роз`ясненням про звернення до суду в порядку цивільного судочинства ,вказане судове рішення представником потерпілого

ОСОБА_3 і потерпілим ОСОБА_5 не оскаржувалось в апеляційному порядку і 27.01.2022 року ухвала Петриківського суду від 08.12.2021 року залишена без змін.

З урахуванням наведеного, суд вважає відмовити представнику потерпілого адвокату ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про стягнення процесуальних витрат на користь потерпілого в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 126, 534, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Відмовити в задоволенні клопотання представник потерпілого

ОСОБА_3 про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0000659 від 23.11.2018 року з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 процесуальних витрат в загальному розмірі 22 050 грн, які складаються із 20 000 грн витрат на правову допомогу і 2050 грн пов`язаних із прибуттям до місця судового провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1