ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1663/22 Справа № 215/1119/22 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2022 року було відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що незважаючи на наявність заохочень за час відбування покарання до ОСОБА_7 , який неодноразово судимий, було застосовано 4 догани, 2 з яких погашені, 2 - зняті, також завдана злочином матеріальна шкода не відшкодована потерпілим.
Крім того послався на те, що у справі відсутні докази перебування засудженого у шлюбі.
В сукупності з зазначеними та наявними матеріалами провадження, відомостями щодо особи засудженого ОСОБА_7 , його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання в установі, суд першої інстанції не знайшов достатніх доказів виправлення засудженого, а тому у задоволенні заяви відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки вважає, що став на шлях виправлення.
Зазначає про те, що за час відбування покарання має чотири заохочення та чотири стягнення.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника.
З урахуванням того, що на території України введено воєнний стан та участь засуджених можлива лише в порядку дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції, то судом апеляційної інстанції була забезпечена така можливість, однак, до початку розгляду справи до апеляційного суду надійшло повідомлення про те, що в ДУ Голопристанська виправна колонія (№ 7) відсутній інтернет, а тому не має можливості провести судове засідання в режимі відеоконференції, оскільки дана колонія знаходиться в Херсонській область, де на теперішній час проходять бойові дії, а тому колегія суддів, з урахуванням того, що на даний час на території країни введено військовий стан, дійшла висновку, що розгляд даного провадження можливо провести за відсутності засудженого ОСОБА_7 .

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Балтського районного суду Одеської області від 20 червня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2021 року на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 20 червня 2019 року до покарання за вироком цього ж суду від 02 серпня 2018 року і призначено остаточне покарання у вигляді 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
До державної установи Голопристанська виправна колонія (№ 7) прибув 28 серпня 2019 року на стаціонарне лікування від туберкульозу легенів та як вбачається з наявної характеристики, за час відбування покарання до лікування відноситься задовільно, призначені лікарями медичні препарати приймає систематично, зовнішній вигляд охайний, спальне місце підтримує в належному стані, на профілактичному обліку не перебуває, у ставленні до представників адміністрації та медичного персоналу ввічливий, не працевлаштований в зв`язку з станом здоров`я, але приймає активну участь по благоустрою відділення, за характером тихий, цілеспрямований, серед засуджених уживчивий, дружні відносини підтримує з засудженими різної спрямованості, згідно з вироків судів має позови в сумі 3146 грн. 00 коп., однак виконавчі листи до установи не надходили, соціальні зв`язки поза межами місць позбавлення волі не втратив, підтримує шляхом листування з близькими родичами.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, за вчинення кримінальних правопорушень проти власності.
Згідно довідки про заохочення та стягнення від 20 березня 2022 року, засуджений ОСОБА_7 має чотири заохочення та чотири стягнення, два з яких погашені, а два зняті.
При цьому, кінець строку припадає на 02 червня 2023 року, а на даний час процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в сукупності з зазначеними та наявними в матеріалах провадження відомостями щодо особи засудженого ОСОБА_7 , його поведінка та ставлення до праці за весь період відбування покарання в установі, не було встановлено достатніх доказів виправлення засудженого, а тому не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення засуджений в апеляційній скарзі не навів.
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінального правопорушення, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4