Дата документу 18.07.2022 Справа № 337/3138/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3138/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/342/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2021 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, маюча неповну середню освіту, не працююча, не заміжня, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та їй призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_10 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, придбала у невстановлений час, при невстановлених в ході досудового розслідування обставин, речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальна маса якого склала 82,621 г., в перерахунку на висушену речовину та незаконно зберігала за місцем свого мешкання з метою власного вживання.

16 квітня 2021 року було проведено обшук житла за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 0,299 г, 0,327 г, 17,504 г, 3,771 г,43,217 г, 1,725 г, 0,828 г, 14,950 г, загальною масою 82,621 г в перерахунку на висушену речовину.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_10 та кваліфікацію судом її дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_10 покарання у вигляді обмеження волі, суд першої інстанції не врахував, що таке покарання не застосовується до жінок, які мають дітей віком до 14 років.

Крім того, суд безпідставно не врахував можливість закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 повністю визнала вину, щиро розкаялася, раніше не судима, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, виховує трьох неповнолітніх дітей.
Вважає, що у суду першої інстанції було достатньо підстав для звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, оскільки внаслідок зміни обстановки вона перестала бути суспільно небезпечною.
Просить вирок скасувати та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_10 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження за ч. 1 ст. 309 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 309 КК України є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченої ОСОБА_10 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційних скаргах не оспорюються.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.

Як вбачається з резолютивної частини вироку суду, за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_10 було призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

З огляду на ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується, в тому числі, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З наявних у матеріалах кримінального провадження копій свідоцтв про народження вбачається, що у обвинуваченої ОСОБА_10 є три малолітніх дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 29-31).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 є жінкою, що має трьох дітей віком до чотирнадцяти років, колегія суддів вважає, що призначаючи їй покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді обмеження волі, суд першої інстанції порушив вищевказані вимоги закону про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 про наявність підстав для звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, оскільки внаслідок зміни обстановки вона перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією порушень, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089 км 19), під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо). Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК України.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20).

Враховуючи, що ОСОБА_10 вчинила кримінальний проступок, раніше не судима, повністю визнала свою провину, щиро розкаялася, має на утриманні трьох малолітніх дітей, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, колегія суддів вважає, що внаслідок зміни обстановки ОСОБА_10 перестала бути суспільно небезпечною особою.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що на час апеляційного розгляду в житті обвинуваченої ОСОБА_10 відбулися такі позитивні зміни, які з великою долею ймовірності свідчать, що вказана особа в майбутньому не буде вчиняти кримінальні правопорушення і перестала бути суспільно небезпечною.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 та вважає, що ОСОБА_10 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження за ч. 1 ст. 309 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 284, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2021 року у відношенні ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.
Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4