Провадження №1-кп/761/594/2022
В И Р О К
іменем України

25 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000566 від 31.05.2018, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гоголів Броварського району Київської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, який має малолітню доньку 2012 року народження, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

за участю:

секретарів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

30.05.2018 приблизно о 10 год. 15 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи перед входом у підземний перехід, який знаходиться неподалік станції метро «Лісова» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив на асфальті під смітником кастет. У цей час у останнього винник злочинний умисел направлений на незаконне носіння холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння холодної зброї (кастету), розуміючи протиправний характер свого діяння, 30.05.2018 приблизно о 10 год. 15 хв., ОСОБА_2 підібрав вказаний кастет, який належить до холодної зброї ударно-дробильної дії, та помістив його до своєї наплічної сумки, яку тримав на той час при собі.

Після того, ОСОБА_2 , продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у носінні холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу, 30.05.2018 приблизно о 10 год. 15 хв., направився до вестибюлю станції метро «Лісова» КП «Київський метрополітен», де скористався послугами КП «Київський метрополітен» та доїхав до станції метро «Золоті Ворота» КП «Київський метрополітен» у м. Києві.

30.05.2018 приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи у вестибюлі станції метро «Золоті Ворота» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, ОСОБА_2 був запрошений працівником поліції до службового приміщення даної станції метро, де в присутності понятих останній добровільно видав кастет із центрального відділення наплічної сумки, який у подальшому було вилучено.

Таким чином, ОСОБА_2 незаконно носив холодну зброю (кастет) без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково. Так, обвинувачений суду пояснив, що повністю погоджується із фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті, та розповів, що 30 травня 2018 він зранку перебуваючи поблизу входу до станції метро «Лісова» біля смітника знайшов кастет, який підібрав і заховав у свій рюкзак. Після цього обвинувачений спустився у метро і доїхав до станції метро «Золоті ворота», де його зупинив працівник поліції і на питання останнього про наявність у нього заборонених предметів, зізнався, що має при собі у рюкзаку кастет. Тоді працівник поліції запросив його пройти до спеціального приміщення, де згодом слідчий у присутності понятих вилучив у нього вказаний кастет.

Разом з тим обвинувачений зауважив, що не знав, що кастет відноситься до холодної зброї і його носіння є забороненим. Пояснив, що забрав цей кастет собі, оскільки хотів використовувати його для самооборони. У вчиненому розкаюється.

Не дивлячись на часткове визнання винуватості ОСОБА_2 , вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, повністю підтверджується наступними доказами, ретельно дослідженими в судовому засіданні.

Так, згідно даних протоколу огляду місця події від 30.05.2018 року із фототаблицею до нього, 30 травня 2018 року в кімнаті поліції на станції метро «Золоті ворота» КП «Київський метрополітен» ОСОБА_2 , в присутності двох понятих, повідомив працівникам поліції про те, що у центральному відділенні його сумки знаходиться металевий кастет. В подальшому в присутності двох понятих ОСОБА_2 дістав зі своєї сумки предмет, схожий на кастет, який був зроблений з речовини схожої на метал. Також зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 під час проведення огляду місця події повідомив, що вказаний предмет він знайшов 30.05.2018 року, приблизно о 10 год. 30 хв. поблизу входу до станції метро «Лісова» КП «Київський метрополітен» на асфальті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 30.05.2018 року він був запрошений понятим для участі у проведенні огляду місця події, а саме до кімнати поліції на станції метро «Золоті ворота». Вказував, що коли він зайшов до кімнати поліції, там сидів обвинувачений, а на столі лежав кастет. На уточнююче запитання пояснив, що він не бачив, як кастет діставали з сумки обвинуваченого. Пояснив, що поліцейський під час проведення слідчої дії поводив себе ввічливо, не грубив і не хамив. Тиску не здійснював. Обвинувачений під час проведення слідчої дії сидів мовчки, скарг чи зауважень не заявляв, пояснень не надавав. Зазначив, що йому стало зрозуміло, що кастет був вилучений у обвинуваченого.

Водночас оглянувши в судовому засіданні протокол огляду місця події від 30.05.2018 року, свідок ОСОБА_14 зазначив, що він підтверджує обставини, які викладені у протоколі, такий протокол ним підписаний, перед підписанням він прочитав протокол та був згоден з його змістом.

Оцінюючи твердження захисника про необхідність визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 30.05.2018 року, з огляду на те, що зміст цього протоколу суперечить наданим свідком ОСОБА_14 показанням суд виходить з наступного.

Так, суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_14 щодо того, що кастет лежав на столі в кімнаті поліції, а не в сумці обвинуваченого з огляду на те, що такі показання не верифікуються жодним іншим доказом, дослідженим судом під час судового розгляду, більш того суперечать іншим доказам у їх сукупності.

При цьому суд враховує, що пояснення свідка ОСОБА_14 в цій частині спростовуються даними самого протоколу огляду місця події від 30.05.2018 року, зі змісту якого вбачається, що обвинувачений дістав кастет зі своєї сумки.

Крім того, в контексті цього питання суд також звертає свою увагу і на долучену до протоколу огляду місця події фототаблицю, де зафіксовано як обвинувачений дістає зі своєї сумки зазначений кастет.

Також судом враховується і той факт, що всі учасники даної слідчої дії, зокрема як свідок ОСОБА_14 , так і сам обвинувачений ОСОБА_2 були ознайомлені із змістом протоколу огляду місця події і були згодні із викладеними у ньому обставинами про це вказує наявність відповідних підписів понятих і самого обвинуваченого.

Той факт, що обвинувачений не мав зауважень до викладених у протоколі фактичних обставин, засвідчив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_14 .

Крім того, суд враховує, що жодних зауважень щодо змісту фактичних обставин, викладених у протоколі огляду, від обвинуваченого не надходило і під час судового розгляду, більш того обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду, після дослідження вказаного протоколу прямо зазначив, що його зміст відповідає дійсності. Також обвинувачений ОСОБА_2 в суді підтвердив, що дійсно він знайшов та носив при собі кастет, який був вилучений 30.05.2018 року згідно протоколу огляду місця події.

За таких умов, суд приходить до висновку, що можливі сумніви у достовірності викладених у протоколі огляду місця події фактичних обставин в повній мірі спростовуються сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, а тому вважає, що підстави для визнання недопустимим доказом даних, що містяться в протоколі огляду місця події від 30.05.2018 року, як про це просить захисник, відсутні.

Крім того, захисник ОСОБА_12 просив визнати вказаний доказ недопустимим також і з підстав того, що на думку захисника він отриманий внаслідок істотного порушення прав обвинуваченого огляд місця події проводився за відсутності захисника в контексті цього аспекту клопотання захисника суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Згідно з ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Тобто, чинні норми КПК України допускають можливість участі захисника під час проведення огляду, водночас не встановлюють обов`язковість такої участі.

Вказаний висновок також підтверджується і висновками викладеними у рішенні Верховного Суду у справі №

473/2485/17 від 10 грудня 2020 року, в якому зазначено, що

, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Верховний Суд зазначив, що враховуюче вищезазначене та те, що КПК не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді, якщо він проводиться не в житловому приміщенні, участь понятих, підозрюваного та його захисника при огляді місця події, не була обов`язковою.

Крім того, судом береться до уваги і момент проведення огляду, а також статус ОСОБА_2 під час проведення вказаного огляду.

Так, відповідно до висновку Верховного Суду у справі №487/5206/17 від 4 листопада 2020 року положення ч.2 ст.214 КПК передбачають, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається. Огляд місця події в невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після завершення огляду. З урахуванням наведеного огляд місця події є єдиною слідчою дією, що в невідкладних випадках може проводитися до початку внесення даних про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Огляд місця події відбувся 30.05.2018 року до моменту внесення відомостей до ЄРДР, жодних відомостей про те, що до ОСОБА_2 було застосовано примус з боку працівників поліції, або інших свідчень про відсутність добровільної згоди обвинуваченого на проведення даної процесуальної дії суду не надано, крім того суд звертає увагу на те, що про підозру ОСОБА_2 було повідомлено 19.08.2018 року.

Відповідно до ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 не мав статусу підозрюваного з огляду на те, що йому на той момент не було повідомлено про підозру, він не був затриманий, до нього не було застосовано заходів примусу у нього не могло бути захисника в розумінні КПК України. Разом з тим судом враховується і те, що ні зі змісту показань свідка ОСОБА_14 , ні зі змісту показань обвинуваченого ОСОБА_2 , ні зі змісту протоколу огляду місця події від 30.05.2018 року не вбачається, що до, підчас чи безпосередньо після проведення огляду обвинувачений виявляв бажання скористатись правовою допомогою професійного адвоката.

За таких умов суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_12 про визнання недопустимим доказом дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 30.05.2018 року не підлягає задоволенню як таке, що не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно даних висновку експерта № 8-5/810 від 21.08.2018, наданий на дослідження кастет належить до холодної зброї ударно-дробильної дії, який виготовлений саморобним способом по типу кастетів ймовірно іноземного виробництва.

Так, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_2 , показання свідка ОСОБА_14 , дані протоколу огляду місця події відповідно до якого ОСОБА_2 зберігав при собі предмет схожий на кастет і висновок експерта згідно з яким вказаний предмет є холодною зброєю, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 незаконно носив холодну зброю (кастет) без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

Отже судом в ході судового розгляду достовірно встановлено, що 30.05.2018 приблизно о 10 год. 15 хв. ОСОБА_2 перебуваючи перед входом у підземний перехід, який знаходиться неподалік станції метро «Лісова» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив на асфальті під смітником кастет, який належить до холодної зброї ударно-дробильної дії, підібрав вказаний кастет та помістив його до своєї наплічної сумки, яку тримав на той час при собі таким чином розпочав носити при собі холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

При цьому, надаючи оцінку доводам обвинуваченого і його захисника про те, що обвинувачений не мав умислу на порушення кримінального закону, оскільки не знав, що вказаний кастет є холодною зброєю, а сам обвинувачений не мав умислу на вчинення протиправних дій суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. При цьому в даному випадку суд зобов`язаний враховувати конституційно закріплену презумпцію знання законодавства - незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (Ignorantia juris non excusat). Водночас обвинувачений, який в силу вищевказаного конституційного обов`язку мав знати про те, що носити з собою холодну зброю без відповідного дозволу заборонено законом, в судовому засіданні стверджував, що було відомо, що знайдений ним предмет є кастетом і він застосовується зокрема і для самозахисту, а отже йому було відомо, що вказаний предмет щонайменше має ознаки холодної зброї. При цьому, добровільно до правоохоронних органів з метою роз`яснення можливих сумнівів ОСОБА_2 не звертався. Видачу зброї працівнику поліції під час проведення огляду місця події суд добровільною визнати не може з огляду на те, що визнання обвинуваченим факту зберігання ним кастету було зроблено за умов, коли він вже не мав можливість і надалі безперешкодно зберігати зброю. Вказаний висновок повною мірою відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові у справі №161/3885/16-к від 04 грудня 2018 року.

Таким чином суд критично оцінює твердження сторони захисту про відсутність у обвинуваченого умислу на незаконне носіння холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу, внаслідок чого суд приходить до висновку, що такі твердження були зроблені виключно з метою уникнення справедливого покарання.

Таким чином суд, оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв?язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у тому, що він незаконно носив холодну зброю (кастет) без передбаченого законом дозволу, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.263 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, конкретні обставини справи, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, який хоч і заявляв, що визнає фактичні обставини кримінального провадження, однак по суті своє вини не визнав та намагався уникнути відповідальності стверджуючи, що у його діях відсутня суб`єктивна сторона складу злочину, дані, які характеризують його особу, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, офіційно не працює, має малолітню доньку, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 263 КК України.

При цьому враховуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, відсутність обтяжуючих обставин - суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, стягненню з ОСОБА_2 підлягають судові витрати за проведення:

- експертизи зброї №8-5/810 від 21.08.2018 року, у розмірі 572 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 369-371 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_2 визнати винуватим за ч. 2 ст. 263 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати за проведення:

- експертизи зброї №8-5/810 від 21.08.2018 року, у розмірі 572 грн. 00 коп.

Речові докази кастет, первинне упакування з биркою, які були поміщені в полімерний пакет «Експертної служби МВС України» №0042908 знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1