Справа № 357/8747/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2022 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0002125, внесеному 03.09.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Фрунзе, Слов`яносербського району, Луганської області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.09.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 років 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, відповідно до ст. 1 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України за № 133/2022 від 14.03.2022 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Разом з цим, відповідно до Указу Президента України за № 259/2022 від 18.04.2022 на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України віл 15.03.2022 №2119-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, затвердженим Законом України від 23.08.2022 № 2500-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.08.2022 строком на 90 діб до 21.11.2022.

Отже, встановлено, що 02.09.2022 приблизно о 16 години 40 хвилин ОСОБА_3 перебував на території гаражного кооперативу «Політ», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, де неподалік одного з гаражних приміщень побачив велосипед сіро-чорного кольору. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на крадіжку велосипеду.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, біля гаражного приміщення, що розташоване на останній лінії ГК «Політ», здійснив таємне викрадання велосипеду сіро-чорного кольору, вартістю 20 333 гривні 33 копійки, який належить потерпілому ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 20 333 гривні 33 копійки.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що дійсно він 02.09.2022 приблизно о 16 години 40 хвилин перебував на території гаражного кооперативу «Політ», де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, біля гаражного приміщення, що розташоване на останній лінії ГК «Політ», здійснив крадіжку велосипеду сіро-чорного кольору, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Під час судового засідання обвинувачений у вчиненому злочині розкаявся. Просив суворо не карати, зазначив, що викрадене майно повернув власнику.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Так, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 того ж Кодексу.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних проваджень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає - визнання вини, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім цього судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога, лікаря - психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання, у якого відсутні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, які являються учасниками сімейних правовідносин з останнім.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання у виді позбавлення волі, позицію обвинуваченого, який вину визнав, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, викрадене майно повернув потерпілому, однак після того як були внесені відомості в ЄРДР, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як добровільне відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, отже суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства.

Крім цього враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, таким чином вказане покарання підлягає виконувати самостійно.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2022, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки шість місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після набрання вироком законної сили доручити Білоцерківському районному Управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області затримати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та направити для відбування покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання, після набрання вироком законної вили.

Речові докази по справі, а саме велосипед сіро-чорного кольору з написами на колесах білого кольору «Crossmaх sx», на резині коліс маються написи білого кольору «ІKON» та жовтого кольору «MAXXIS» - передані на зберігання власнику ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили, залишити у останнього.

СД-диск з відеозаписом з камер відеоспостереження гаражного кооперативу «Політ», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_6