Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/1237/16-к
Провадження №: 1-і/332/20/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мала Білозірка Василівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченим такого виду запобіжного заходу, оскільки, будучи на свободі, останні мають можливість переховуватися від суду у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора та вважали за можливе його задовольнити.

Захисник обвинувачених ОСОБА_8 просила у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

В провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, у якому обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .

Під час застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були встановлені ризики, передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 .

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.08.2022 обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 жовтня 2022 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинувачених даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, не мають постійного джерела доходів, так як офіційно не працюють, не мають стійких соціальних зв`язків, при цьому судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі.

Стосовно доводів сторони захисту про недоведеність існування ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі "Амбрушкевич проти Польщі" (Ambruszkiewiczv.Poland №7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого обвинуваченим діяння, строку покарання, яке може бути їм призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

Крім того, враховуючи, що на території України введено воєнний стан, а місце проживання обвинувачених знаходиться на території, яка на даний час є тимчасово окупованою, то на теперішній час відсутня будь яка можливість контролю за зобов`язаннями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що унеможливлює застосування до них більш м`яких запобіжних заходів.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останніх, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 17 грудня 2022 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1