КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

15 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
та засудженого ОСОБА_5 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)»,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою від 23 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про перерахунок йому строку попереднього увязнення.
Своє рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтував наступним.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком ОСОБА_5 частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2019 та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено обчислювати з 01.10.2020, тобто з моменту його затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (зі змінами в ред. Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, набрав чинності 24.12.2015 року) зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє увязнення, провадиться з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Законом України від 18.05.2017 року № 2046-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення», який набрав чинності із 21.06.2017 року, редакція ч. 5 ст. 72 КК України була змінена в частині співвідношення попереднього увязнення та покарання у виді позбавлення волі у випадку зарахування попереднього увязнення до строку покарання, яке стало зараховуватись день за день.
Враховуючи, наведене, а також те, що Закон України «Про попереднє ув`язнення», на який посилається засуджений у своєму клопотанні, не поширюється на період, який просить зарахувати засуджений ОСОБА_5 та враховуючи ту обставину, що строк попереднього увязнення ОСОБА_5 з моменту його затримання 01.10.2020 року зараховано у строк призначеного йому покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року та задовольнити його клопотання про перерахування строку попереднього ув`язнення.
В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на те, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області взагалі не було обґрунтовано рішення з приводу відмови у задоволенні його клопотання про перерахування строку попереднього ув`язнення за ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На думку апелянта, згідно ч. 5 ст. 72 КК України, суд враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Крім цього, засуджений зазначає, що звернувся до суду з клопотанням про перерахунок йому строку попереднього увязнення, у зв`язку з невідповідними умовами тримання в умовах слідчого ізолятора, хронічними хворобами, а також небажанням продовжувати в подальшому злочинну діяльність, оскільки став на шлях виправлення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_5 про перерахування строку попереднього ув`язнення та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, приймаючи рішення щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що положення ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, які передбачали такий розрахунок, не можуть бути застосовані до ОСОБА_5 , оскільки станом на 01.10.2020, тобто на момент його затримання у кримінальному провадженні, за наслідками розгляду якого, останнього було засуджено, згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, до вказаної вище норми закону України про кримінальну відповідальність були внесені зміни, на підставі Закону України № 2046-VІІІ від 18.05.2017 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», які набрали чинності з 21.06.2017, відповідно до яких попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі, з розрахунку день за день.
У зв`язку з наведеними вище вимогами закону, а також положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» в редакції Закону № 4652-VI від 13.04.2012 про те, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, обґрунтованим слід також визнати посилання в оскаржуваній ухвалі на те, що згідно правил, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання зараховується строк попереднього ув`язнення по день набрання вироком законної сили, що і було зроблено Дніпровським районним судом м. Києва при ухваленні вироку від 12.08.2021 щодо ОСОБА_5 .
Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права при зарахуванні ОСОБА_5 попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного йому покарання судом першої інстанції допущено не було, а в апеляційній скарзі засудженого не наведено.

Що ж стосується доводів, якими засуджений ОСОБА_5 обґрунтовував своє клопотання, а також апеляційну скаргу щодо зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то вони не ґрунтуються на вимогах закону, в тому числі передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, а тому не можуть служити підставами для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення апеляційної скарги.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції, наведені в оскаржувані ухвалі повністю відповідають правовому висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), а саме:
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього увязнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього увязнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього увязнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
За таких обставин, за наслідками розгляду поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним прийняти рішення, яким ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року, відповідно до якої суд відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про перерахунок йому строку попереднього увязнення, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 357/4185/22

Номер провадження : 11-кп/824/3029/2022
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_7
Доповідач - суддя ОСОБА_1