Провадження № 1-кп/582/96/22
Справа № 582/552/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" вересня 2022 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у смт Недригайлів матеріали кримінального провадження № 0000070 від 02.08.2022 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, разом з угодою при визнання винуватості, укладеної 19 серпня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно- адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - ЗС рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Так, в липні 2022 року (точний час встановити не вдалось), в громадянина України ОСОБА_4 , який достовірно знаючи про перебування збройних формувань та окупаційних військ російської федерації на території України, підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, з метою завдання шкоди суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України, в тому числі і в Сумську область, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе господарське та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти з метою окупації України, виник злочинний умисел, направлений на підтримку рішень та дій держави-агресора, а саме російської федерації

Надалі, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, 26.07.2022 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений), будучи проросійсько-налаштованою особою, підтримуючи агресивну політику російської федерації, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання свого батька ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy А50», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 та сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» з номером НОМЕР_4 зі встановленим на ньому мобільним додатком соціальної мережі «Тікток», на особистій сторінці у вказаній мережі, розмістив відео, в якому містяться публічні заклики до підтримки рішень та дій держави-агресора, а саме російської федерації.

Враховуючи викладене, вказане відео, розміщене ОСОБА_4 на особистій сторінці соціальної мережі «Тікток» стало доступне для загального ознайомлення необмеженому колу користувачів у соціальній мережі «Тікток», а отже до широкого кола осіб було доведено зміст вказаного відео.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 111-1 КК України, як здійснення публічних закликів до підтримки рішень та дій держави-агресора, а саме російської федерації.

Відповідно до вимог ст. 472 КПК України, 19.08.2022 між прокурором та підозрюваним у присутності захисника досягнуто угоди про визнання винуватості, яку сторони просили розглянути та затвердити, відповідно якої ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 111-1 КК України.

Згідно угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 , як підозрюваний, його захисник та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 111-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення права обіймати посади в державних органах влади та органах місцевого самоврядування строком на 10 (десять) років, враховуючи, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприв розкриттю кримінального правопорушення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та підтвердив, що скоїв кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Враховуючи, що підозрюваний, у присутності захисника, та прокурор досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, при чому підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення підозрюваному покарання - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. 468 - 475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

ОСОБА_4 суду заявив, що він повністю розуміє наслідки укладення угоди про визнання винуватості і згодний з призначеним покаранням.

З`ясовано, що підозрюваний цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом (ч. 5 ст. 474 КПК України).

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про визнання винуватості, укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, умови даної угоди не суперечать вимогам діючого кримінально-процесуального законодавства.

Таким чином, на виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися у тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним у присутності захисника, належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України з призначенням останному узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальі витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370-373, 394, 468-470, 472-475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 19.08.2022 між прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000070 від 02 серпня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 111-1 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади в державних органах влади та органах місцевого самоврядування строком на 10 (десять) років.

Речові докази:

- мобільний телефон Samsung Galaxy A50, чорного кольору, повернути власнику та дозволити ОСОБА_4 використовувати за призначенням.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1