ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1166/17

Провадження № 11-кп/4820/155/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2021 року,-
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у звільненні ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року, по закінченню іспитового строку.
Таке рішення суд мотивував тим, що на розгляді Білогірського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000038 від 12 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК України. Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів 04 лютого 2018 року та 08 квітня 2018 року, відповідно, тобто в період іспитового строку. А тому, суд дійшов висновку, що відсутні підстави стверджувати, що засудженим ОСОБА_7 було дотримано обидві умови для звільнення після закінчення іспитового строку, якими є виконання обов`язків та не вчинення нового кримінального правопорушення, тому його звільнення від покарання за цією підставою є передчасним.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити подання старшого інспектора Теофіпольського РС філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року. Вказує, що судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_7 засуджений вироком Теофіпольського районного суду 16.08.2017 року за ч. 2 ст. 309 КК України, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки, який минув 16.08.2019 року і іншого вироку щодо нього про вчинення під час іспитового строку нового злочину немає, і не було на момент розгляду даного подання. У поданні вказано, що ОСОБА_7 виконав покладені на нього обов`язки за період іспитового строку, а тому відповідно до ст. 78 КК України, ст. 165 КВК України він має бути звільнений від відбування покарання, при цьому у ньому зазначено вимоги ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, якими закріплено принцип презумпції невинуватості. Вважає, що таке судове рішення ухвалене всупереч вимогам ст. 62 Конституції України. Переконує, що обвинувальний акт на який послався прокурор ОСОБА_9 знаходиться в провадженні суду тривалий період часу, що суперечить принципу розумності строків відповідно до ст. 28 КПК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Статтею 78 КК України регламентовано правові умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.
Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч.2 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ч.1 ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.
Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.
Обставини, на які посилається старший інспектор Теофіпольського РС філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області в клопотанні про те, що ОСОБА_7 фактично виконав покладені на нього обв`язки, не узгоджується із вищезазначеними вимогами кримінального закону, а також з вимогами ч.3 ст.75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед не вчинить нового злочину.
Колегією суддів встановлено, що вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України на два роки позбавлення волі, від відбування покарання звільнений з випробуванням з призначенням дворічного іспитового строку.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він належним чином виконував встановлені судом обов`язки та з`являвся на реєстрацію до органу пробації, крім періоду перебування на лікуванні, що є поважною причиною неявки.
Однак, згідно отриманої інформації, в провадженні Білогірського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000038 від 12 лютого 2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів 04 лютого 2018 року та 08 квітня 2018 року відповідно, тобто в період іспитового строку.
Кримінальне провадження № 0000038 від 12 лютого 2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК України зупинено у зв`язку з хворобою ОСОБА_7 .
Що спростовує доводи сторони захисту про відсутність інших вироків чи злочинів вчинених під час іспитового строку засудженим ОСОБА_7 .
За таких обставин, вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року до вирішення кримінального провадження по обвинуваченню його за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 296 КК України, яке перебуває на розгляді Білогірського районного суду Хмельницької області, є передчасним, оскільки це має вирішальне правове значення щодо можливості застосування положень ст.78 КК України.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про необхідність відмови у звільненні ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2017 року, по закінченню іспитового строку, є обґрунтованими.
Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення, з огляду на що доводи апеляційної скарги сторони захисту задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3