ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1770/21 Номер провадження 11-кп/814/514/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000170 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селещина Машівського району Полтавської області, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України та з застосуванням ст. 69 КК України призначено 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, речових доказів, арешту майна.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
27 березня 2021 року близько 04 години, ОСОБА_8 на власному легковому автомобілі марки Geely MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, приїхав до місця розташування однієї з лісосмуг у м. Карлівка Полтавської області, де лишив свій автомобіль серед кущів, та попрямував у напрямку АЗС «Надежда Рітейл 2017» BVS № 6, що розташована за адресою: буд. 179, вул. Полтавський Шлях, м. Карлівка, Полтавська область.
Надалі ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на розбійний напад, шляхом відкриття вхідних дверей, зайшов до приміщення торгівельної зали АЗС та з погрозою застосування заздалегідь підготовленого предмета, схожого на пістолет, розпочав вимагати у касира ОСОБА_9 , передати йому всі наявні грошові кошти, що знаходилися в касі АЗС.
ОСОБА_9 , побоюючись за своє життя та здоров`я, побачивши направлену в її сторону ОСОБА_8 зброю, на вимогу останнього, передала йому всі наявні у касі торгової зали АЗС грошові кошти.
Надалі ОСОБА_8 , заволодів грошовими коштами в сумі 2750 грн. 00 коп. та через вхідні двері покинув приміщення АЗС, чим спричинив ТОВ «Надежда Рітейл 2017» BVS матеріальний збиток на вказану суму.
У апеляційній скарзі захисник просить переглянути вирок суду, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 3 ст. 187 на ч. 1 ст. 187 КК України та призначити покарання з урахуванням положень ст. 69 та ст. 75 КК України.

Свої вимоги обгрунтував тим, що при кваліфікації дій обвинуваченого не було враховано, що АЗС є приміщенням з цілодобовим вільним доступом, а касовий апарат був із ключем у серцевині замку, тому дії ОСОБА_8 не являються проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Також суд ухвалюючи рішення, врахував не всі обставини, які пом`якшують покарання, та не застосував ст. 75 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні розбійного нападу за обставин, викладених у вироку, ніким із учасників не оспорюється. Щодо доводів захисника про відсутність в діях ОСОБА_8 кваліфікуючої ознаки «проникнення у інше приміщення» колегія приходить до висновку про їх безпідставність з огляду на таке.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року провадження №13-14кс18 (справа N 569/1111/16-к), проникнення як кваліфікуюча ознака розбою надається діям особи, яка шляхом вільного доступу до певного приміщення вчиняє дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом (наприклад, службові приміщення, відокремлені секції магазину з обмеженим доступом, касові апарати, сейфи тощо).
Таким чином, у випадках, коли при вчиненні розбою винний спрямовує свої дії на заволодіння чужим майном з житла, іншого приміщення чи сховища, до якого немає вільного доступу, використовуючи погрозу застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка відповідно має такий доступ, поведінку винного слід кваліфікувати, як розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (ч. 3 ст.187 КК), оскільки за вказаних обставин винний здійснює опосередковане проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища, до якого немає вільного доступу, використовуючи особу, що діє за наявності обставин, які виключають протиправність діяння, а саме за наявності психічного примусу (ч. 2 ст. 40 КК), який виключає кримінальну відповідальність вказаної особи за вчинене.

Місцевим судом встановлено і ніким із учасників провадження не оспорюється, що касир ОСОБА_9 під примусом видала ОСОБА_8 грошові кошти із каси магазину, до якої відсутній доступ сторонніх осіб.

Каса є місцем, призначеним для тимчасового зберігання грошових коштів та має засоби охорони від доступу сторонніх осіб, тобто є сховищем.

З огляду на викладене суд першої інстанції вірно застосував закон України про кримінальну відповідальність, дійшов належного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з проникненням, та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 187 КК.

Разом з тим, місцевий суд правильно встановивши факт проникнення до каси, помилково вказав, що ОСОБА_8 вчинив розбійний напад, поєднаний із проникненням у інше приміщення, оскільки каса відповідає критеріям, що визначають сховище. Тому вирок у цій частині необхідно уточнити.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст. 12 КК України, обставини вчинення злочину: відсутність можливості настання тяжких наслідків, у зв`язку з використанням макету зброї; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має вищу освіту. двох неповнолітніх дітей на утриманні; обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, скоєння злочину вперше, добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи зазначені обставини суд правильно дійшов до висновку про застосування ст. 69 КК України.

Отже, судом першої інстанції враховані всі обставини, встановлені під час судового провадження.

Інших обставин, які б давали підстави для застосування ст. 75 КК України та пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст.187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає. У зв`язку з цим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Уточнити в мотивувальній частині вироку, що ОСОБА_8 вчинив розбійний напад з проникненням у сховище.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4