Провадження № 1-кп/127/395/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
колегіально у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2022 р. за № 0000025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачає. Просить призначити судовий розгляд кримінального провадження, в який викликати сторони кримінального провадження та свідків. Зазначив, що відповідно до ухвали Верховного Суду від 30.06.2022 року клопотання захисника обвинуваченого про направлення даного кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишено без задоволення, тому вважає, що підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду немає.
Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися. ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Вважає, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни немає, а тому просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам. Заперечив проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який. Також заперечив проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки кошти та майно, на які накладено арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні, крім того, санкцією ч. 1 ст. 111 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі з конфіскацією майна.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 вважають за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження, оскільки формальних підстав для того, щоб не призначати судовий розгляд немає. Однак, захисник обвинуваченого просив суд звернути увагу, що особи, які є свідками у даному кримінальному провадженні проживають на території Київської області та їх явка до суду буде ускладнена. Крім того, на час здійснення досудового розслідування у зв`язку з воєнним станом у м. Києві була загроза, на даний час такої загрози немає, тому кримінальне провадження може розглядатися у м. Києві. Заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.
Крім того, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , позицію якого підтримав обвинувачений, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки обвинувачений має дружину та двох неповнолітніх дітей, тобто має міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з воєнним станом його родина була змушена евакуюватися. Однак, обвинувачений має можливість проживати у м. Вінниці в житлі, яке може надати йому знайома особа, та належно виконувати свої процесуальні обов`язки. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені та їх не існує, а тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, документи та кошти в обвинуваченого вилучені і він не зможе виїхати за межі країни, свідки проживають на території Київської області і можливості незаконно впливати на свідків в обвинуваченого немає. Вважає, що дане кримінальне провадження має політичний характер. Обвинувачений має намір з`являтися до суду та доводити свою невинуватість.
Адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання в інтересах ОСОБА_8 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме, арешту майна, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2022 року, мотивуючи його тим, що не все майно, на яке було накладено арешт, належить обвинуваченому. ОСОБА_8 є дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно все майно, набуте подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю. ОСОБА_8 зареєстрована як фізична особа - підприємець та за період своєї діяльності отримувала значні доходи. У зв`язку з воєнним станом родина обвинуваченого була змушена евакуюватися. Кошти були передані обвинуваченому на зберігання. Крім того, третьою особою ОСОБА_9 також були передані обвинуваченому її власні кошти на зберігання. Під час проведення обшуку кошти в обвинуваченого були вилучені, та в подальшому на кошти та інше майно відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2022 року було накладено арешт. Просить змінити захід забезпечення кримінального провадження шляхом часткового скасування арешту, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2022 року, залишивши арешт на 1/2 майна та скасувати арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Заслухавши позиції учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до таких висновків.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ухвали Верховного Суду від 30.06.2022 року клопотання захисника обвинуваченого про направлення даного кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишено без задоволення.
Заслухавши позиції сторін з даного питання, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області та підстав для направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності немає.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає, що слід призначити судовий розгляд кримінального провадження.
Враховуючи вимоги ст. 27 КПК України, судовий розгляд слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.
Судовий розгляд слід здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.
В судове засідання необхідно викликати сторони судового провадження та свідків.
Що стосується клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, суд зазначає таке.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2022 року було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого у межах строку досудового розслідування, а саме до 24:00 год. 07.07.2022 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, одружений, має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживав у м. Києві, раніше не судимий.
Що стосується ризику переховування від суду, суд зазначає, що як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).
З огляду на тяжкість покарання, а також характер та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, суд погоджується з доводами клопотання прокурора про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведення вини, враховуючи рід діяльності, широке коло зв`язків, майнові ресурси, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Що стосується ризику незаконно впливати на свідків, суд, оцінюючи наявність даного ризику, враховує, що свідки на даний час судом не допитані, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив, незважаючи на місце проживання свідків.
Також суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.
Суд зазначає, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з тим, суд, враховуючи вищезазначене, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, доходить висновку, що в сукупності дані обставини збільшують ризики настільки, що їх неможливо відвернути, не тримаючи особу під вартою.
При цьому суд враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.
На думку суду, наявність дружини та неповнолітніх дітей хоча і свідчить про наявність соціальних зв`язків, однак не є достатнім стримуючим фактором з урахуванням наведених ризиків, які на даний час не зменшились.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Оскільки позицію сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не можливо визнати такою, що ставить під сумнів викладені вище висновки суду, суд вважає за необхідне продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід слід відмовити.
Що стосується клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження, суд зазначає таке.
Клопотання адвоката ОСОБА_7 мотивоване зокрема тим, що не все майно, на яке було накладено арешт, належить обвинуваченому. ОСОБА_8 є дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно все майно, набуте подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю. ОСОБА_8 зареєстрована як фізична особа - підприємець та за період своєї діяльності отримувала значні доходи. Кошти були передані обвинуваченому на зберігання. Під час проведення обшуку кошти в обвинуваченого були вилучені, та в подальшому на кошти та інше майно відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2022 року було накладено арешт. Просив змінити захід забезпечення кримінального провадження шляхом часткового скасування арешту, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2022 року, залишивши арешт на 1/2 майна та скасувати арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Прокурор, заперечуючи проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 зокрема зазначив, що кошти та майно, на які накладено арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні, крім того, санкцією ч. 1 ст. 111 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що в клопотанні не обґрунтовано існування правових підстав для скасування арешту на 1/2 частину майна, належних та допустимих доказів належності на праві власності 1/2 частини майна саме ОСОБА_8 до суду не надано.
Крім того, суд зазначає, що санкцією ч. 1 ст. 111 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі з конфіскацією майна.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявником не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, тому суд вважає, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 174, 176-178, 183, 194, 314-316 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, колегіально судом у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні об 11 год. 20 хв. 13.07.2022 року в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, зал судових засідань № 28.
В судове засідання викликати сторони судового провадження та свідків.
Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - відмовити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 06.07.2022 року до 03.09.2022 року включно.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження - відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та виконання в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3