Справа №478/602/22 пров. №1-в/478/200/2022
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
15 серпня 2022 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, засудженого 10.12.2018 року вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, початок строку: 14.03.2019 року; кінець строку: 14.03.2024 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
08 серпня 2022 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на те, що своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просив задовольнити клопотання.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд клопотання в його відсутності, просив задовольнити клопотання.
На думку прокурора клопотання засудженого ОСОБА_4 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення (крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до положень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.12.2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років.
Відповідно до ст.12 КК України вказані злочини за своєю правовою кваліфікацією відноситься до категорії нетяжких та тяжких злочинів.
Засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 02.04.2019 року.
Станом на 15.08.2022 року відбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання складає 3 роки 5 місяців і 1 день, не відбутий строк покарання складає 1 рік 6 місяців і 28 днів.
Згідно довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 27.06.2022 року (а.с.4) та матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_4 має: 7 заохочень: подяка від 30.07.2019 року (арк.особ.спр.11); подяка від 30.10.2019 року (арк.особ.спр.21); подяку від 16.01.2020 року (арк.особ.спр.35); подяка від 15.04.2020 року (арк.особ.спр.42); подяка від 15.07.2020 року (арк.особ.спр.46); подяка від 18.10.2021 року (арк.особ.спр.93); подяка від 15.04.2022 року (арк.особ.спр.105). Мав 3 стягнення: догана від 10.02.2021 року (арк.особ.спр.53); сувора догана від 05.03.2021 року (арк.особ.спр.64); догана від 16.03.2021 року (арк.особ.спр.74), які погашено у встановленому законом порядку.
Відповідно до характеристики від 15.07.2022 року, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», засуджений ОСОБА_4 перебуваючи у СІЗО м. Миколаїв порушення встановленого режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам. Прибувши 02.04.2019 року до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №1 та працевлаштований на банно-пральний комплекс установи, до роботи ставиться посередньо, не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи та здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, не допускав порушення вимог пожежної безпеки. Відповідально відноситься до робіт по благоустрою установи виконання покарань, вбачає суспільну необхідність у їх виконані, за що має ряд заохочень. Встановлений режим утримання порушує, потребує часткового контролю зі сторони адміністрації, мав стягнення, які погашено у встановленому законом порядку. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суворою. Позову від кримінальної справи не має. У відносинах з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги, на заходи виховного впливу реагує посередньо робить для себе правильні висновки, на профілактичному обліку не перебуває, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «фізкультура і спорт», зовні охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується самостійно без контролю, підтримує зв`язок з рідними (а.с.3).
З характеристики засудженого ОСОБА_4 , яка містяться в матеріалах особової справи засудженого, від 03.08.2021 року вбачається, що він не завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснення за ними належного догляду, допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Встановлений режим утримання порушує, за що має ряд стягнень. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає суворою. У відносинах з представниками адміністрації ввічливий, проте виконує законні вимоги тільки під контролем. На заходи виховного впливу реагує посередньо, не робить для себе правильні висновки (арк.особ.спр.87).
При цьому, рішенням комісії Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)» від 16.09.2021 року засудженому ОСОБА_4 відмовлено у замінні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення (арк.особ.спр.86).
Отже, ОСОБА_4 , який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, у 2014 році був звільнений по відбуттю строку покарання, однак належних висновків для себе не зробив і продовжував вчиняти умисні злочини, на даний час засуджений за вчинення умисних нетяжкого та тяжкого злочинів, які вчинив в період іспитового строку, за період відбування покарання мав 7 заохочень, разом із тим, 3 рази допустив порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які погашено у встановленому порядку, що, з урахуванням положень ст.6 КВК України не може свідчити про готовність ОСОБА_4 до самокерованої правослухняної поведінки.
На підставі викладеного вбачається, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_4 позитивні зрушення відбуваються протягом нетривалого проміжку часу, з урахуванням загального строку відбування покарання. При цьому, сам по собі факт відсутності дисциплінарних стягнень не може бути самостійною та єдиною підставою для протилежного висновку.
З урахуванням встановлених обставин справи, вбачається, що сам процес перевиховання (виправлення) засудженого ОСОБА_4 не відбувся. Про наведені обставини, свідчать зокрема, характеризуючи матеріали на засудженого, неналежне ставлення до майна установи, посередня реакція на виховні заходи тощо.
Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_4 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд
П о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1