Справа № 156/415/21
Провадження № 1-кп/156/21/22
ВИРОК
Іменем України
21 вересня 2022 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Іваничівського районного суду кримінальне провадження № 0000285 від 19.05.2021 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, Львівської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці і при невстановлених обставинах придбав у невстановленої особи багнет, промислового способу виготовлення після чого переніс вказаний багнет за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 та 05.05.2021 розмістив на інтернет-сайті «OLX» оголошення про продаж даного багнету, номінальною вартістю 3500 гривень. В подальшому, 18.05.2021, діючи умисно, з метою його реалізації, взяв вказаний багнет, помістив його у рюкзак та близько 15:30 год., не маючи передбаченого законом дозволу, який передбачено вимогами "Про затвердження Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, переніс вищевказаний багнет із місця свого проживання до парковки готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де цього ж дня, близько 17:30 год., виявлений працівниками поліції, якими у ОСОБА_3 вилучено вказаний багнет, який згідно висновку судової експертизи зброї № СЕ-19/103-21/4135-ХЗ від 27.05.2021, належить до клинкової холодної зброї і є багнетом зразка 1957 року, до автоматичної гвинтівки АДРЕСА_4 (Швейцарія), промислового способу виготовлення.
Таким чином вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.263 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та обставини викладені у обвинувальному акті визнав повністю. Щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, просив суворо не карати.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують його особу, які наявні у справі.
Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Суд вважає, що дії обвинуваченого юридично вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, котрі пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, зі слів офіційно працює ФОП « ОСОБА_6 », на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», а також на стаціонарному і амбулаторному лікуванні у «Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні» не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи, навпаки, незастосування ст. 75 КК, згідно якої якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системне тлумачення цієї правової норми дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.
Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, хоча при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини провадження.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Так, при вирішенні питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, суд виходить з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, зокрема, відсутність тяжких наслідків.
При цьому, суд також враховує позицію прокурора, який в судовому засіданні просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Враховуючи всі зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На думку суду, застосування в даному випадку до обвинуваченого ст.75,76 КК України в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що багнет зразка 1957 року до автоматичної гвинтівки Sig Stgw.57 (Швейцарія) належить до клинкової холодної зброї та є предметом кримінального правопорушення, то, у даному випадку, щодо нього підлягає застосуванню спеціальна конфіскація, шляхом вилучення в дохід держави та передачі Збройним Силам України.
Процесуальні витрати по справі у відповідності до ст. ст. 124,126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави.
Накладений арешт згідно ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 20 травня 2021 року слід скасувати.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.
У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Нововолинського міського суду від 20 травня 2021 року на тимчасово вилучене майно: предмет ззовні схожий на штик-ніж в чохлі з полімерного матеріалу чорного кольору скасувати.
На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави та передати Збройним Силам України, речовий доказ у кримінальному провадженні: багнет зразка 1957 року до автоматичної гвинтівки Sig Stgw.57 (Швейцарія), виготовлений промисловим способом, що знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області.
Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави 1029,72 грн. витрат пов`язаних із залучення експерта для проведення експертизи холодної зброї.
Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1