Справа № 288/316/22
Провадження № 1-кп/288/63/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 18 січня 2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Оржонікідзе Російська Федерація, громадянин України, українець, освіта середня,- спеціальна, одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 22.11.2016 року Попільнянським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покаранням з іспитовим строком на 2 роки, 12.01.2018 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. 22.03.2021 року ухвалою Попільнянського районного суду встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік,

що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи особою, раніше неодноразово судимою за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, ухвалою Попільнянського районного суду від 22 березня 2021 року ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік із застосуванням до нього наступних обмежень: заборонити вихід з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 години до 06:00 години, заборонити відвідувати торгові заклади, де спиртні напої продаються на розлив, з метою їх вживання, заборонити виїзд за межі Попільнянського району без дозволу Відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, прибувати на реєстрацію до Відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області перший понеділок кожного місяця для проведення профілактичної роботи.

05 квітня 2021 року ОСОБА_3 письмово роз`яснено його обов`язки у зв`язку з встановленням адміністративного нагляду відносно нього.

В подальшому 19.05.2021 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про зміну місця проживання та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яка була задоволена.

Згідно статті 2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.

Згідно статті 7 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд здійснюється поліцією.

Стаття 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» вказує, що особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобов`язані вести законопослушний спосіб життя, не порушувати громадський порядок і додержувати таких правил:

а) прибути у визначений установою виконання покарань термін в обране ними місце проживання і зареєструватися в органі Національної поліції:

б) з`являтися за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і давати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду;

в) повідомляти поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи, місця проживання чи перебування, а також' про виїзд за межі району (міста) у службових справах;

г) в разі від`їзду в особистих справах з дозволу поліцейського в інший населений пункт та перебування там більше доби зареєструватися у відповідному органі Національної поліції.

Згідно статті 11 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» у разі злісного порушення правил адміністративного нагляду, передбачених статтями 9 і 10 цього Закону, особи щодо яких встановлено адміністративний нагляд, притягаються до відповідальності згідно з законодавством.

Проте, ОСОБА_3 , всупереч вимогам пункту «в» та пункту «г» Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» від 01 грудня 1994 року, де зазначено, що особи, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, зобов`язані повідомляти поліцейський, які здійснюють адміністративний нагляд про зміну місця роботи чи проживання, а також про виїзд за межі району (міста) у службових справах та в разі від`їзду в інший населений пункт в особистих справах з дозволу поліцейського та перебування там більше доби, зобов`язані зареєструвалися у відповідному органі Національної поліції. 04 січня 2022 року умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин, не повідомивши поліцейського, який здійснює адміністративний нагляд про зміну місця проживання, а також про виїзд за межі району, без дозволу покинув постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та виїхав до міста Київ де проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що обслуговується Святошинським управлінням поліції ГУНП в м. Києві.

У подальшому, у період з 04.01.2022 року по 22.02.2022 року ОСОБА_3 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_2 , всупереч вимогам пункту «г» ст. 9 Закону, який передбачає вимогу про обов`язкову реєстрацію в органах Національної поліції протягом доби при зміні місця проживання, на облік в Святошинському управлінні поліції ГУНП в м. Києві за місцем тимчасового проживання не став.

Таким чином ОСОБА_3 у період з 04.01.2022 року по 22.02.2022 року самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Підставою для повідомлення підозри, є достатність доказів, зібраних шляхом проведення дізнання, які встановлюють наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились в самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

В направленому прокурором обвинувальному акті міститься клопотання про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 лютого 2022 року обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 (свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності № 555 від 25 листопада 2010 року) добровільно, надав письмову заяву щодо визнання своєї винуватості, в якій беззаперечно визнав свою винуватість та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоден з розглядом обвинуваченого акта у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали кримінального провадження № 0000006 від 18 січня 2022 року, в яких міститься і протокол допиту підозрюваного від 22 лютого 2022 року, де він визнав свою вину (аркуш справи 145-147).

Враховуючи наведене, відповідно до положень статті 382 КПК України, на підставі документів, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, розгляд даного обвинувального акту здійснюється у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно частини 2 статті 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Частина 1 статті 302 КПК України вказує, що встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до частини 3 статті 302 КПК України, до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Згідно частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 395 КК України самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, оскільки відповідно до конвенційної теорії істини сторона обвинувачення та сторона захисту дійшли згоди про те, що мало місце вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, і він винуватий у його вчиненні.

Відповідно до статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 статті 53 цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 листопада 2020 року засудженого ОСОБА_3 звільнено умовно достроково від відбування покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 12 січня 2018 року на 01 рік 03 місяці 21 день /а.с. 129/.

Відповідно до ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 березня 2021 року ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік /а.с. 41-42/.

ОСОБА_3 04 січня 2022 року умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин, не повідомивши поліцейського, який здійснює адміністративний нагляд про зміну місця проживання, а також про виїзд за межі району, без дозволу покинув постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та виїхав до міста Київ де проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Де проживав з 04.01.2022 року по 22.02.2022 року.

Таким чином ОСОБА_3 у період умовно дострокового звільнення від відбування покарання на 01 рік 03 місяці 21 день, за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 листопада 2020 року, який закінчується 11 березня 2022 року, вчинив кримінальний проступок за статтею 395 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, його суспільну небезпечність, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, та те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення в період умовно дострокового звільнення, та інші обставини справи, приходить до висновку, що необхідно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції статті 395 КК України у виді арешту, із застосуванням частини 1 статті 71 КК України, яка визначає призначення покарання за сукупністю вироків з приєднанням до покарання призначеного за новим вироком частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 12.01.2018 року Попільнянського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, за правилами частини 4 статті 71 КК України, яка визначає призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, із застосуванням частини 4 статті 81 КК України, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, так як таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Суд за жодних обставин не вбачає за можливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 статей 69, 75 КК України.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази по вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по провадженню відсутній.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 302, 369-371, 373, 374, 382 КПК України; ст. 395 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 395 КК України та призначити йому покарання за статтею 395 КК України у виді арешту на 2 (два) місяці.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 12.01.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, за правилами частини 4 статті 71 КК України, частини 4 статті 81 КК України, статті 72 КК України, і остаточно визначити ОСОБА_3 кінцеву міру покарання 1 (один) рік 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу не вбачається.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1