Ухвала

20 жовтня 2022 року

м. Київ

Справа № 463/5991/20

Провадження № 51-5511 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2.,

суддів: ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши касаційну скаргу скаржника ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 1 квітня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Як убачається з касаційного провадження, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 липня 2020 року у справі №463/5991/20 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 1 квітня 2022 року ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 травня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюскаржника ОСОБА_1 , датованою 7 травня 2022 року, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 1 квітня 2022 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.

В подальшому ОСОБА_1 25 травня 2022 року повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою від 7 травня 2022 року на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 1 квітня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 2 червня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюскаржника ОСОБА_1 , датованою 7 травня 2022 року, на вищевказані судові рішення підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Наразі ОСОБА_1 7 жовтня 2022 року втретє звернувся до Верховного Суду з тією ж касаційною скаргою, датованою 7 травня 2022 року, та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року та ухвали Львівського апеляційного суду

від 1 квітня 2022 року.

Мотивуючи поважність пропуску строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 посилається на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 липня 2022 року, якою йому відмовлено у виправленні описки в ухвалі Львівського апеляційного суду від 1 квітня 2022 року. В зазначеній ухвалі, яку ОСОБА_1 отримав 7 жовтня 2022 року, встановлено: «Як вбачається з судового рішення у резолютивній частині (яка підлягає до виконання) зазначено, що рішення ухвалене суддею Личаківського районного суду м. Львова…». А тому, на його думку, враховуючи те, що ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року по справі постановив не слідчий суддя, а суддя, просить поновити строк касаційного оскарження ухвали Личаківського районного суду м. Львова

від 15 лютого 2022 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 1 квітня 2022 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Однак, як убачається зі змісту клопотання ОСОБА_1 , скаржник не наводить таких обставин для поновлення строку касаційного оскарження вказаних ним судових рішень, які б свідчили про наявність істотних перешкод чи поважних причин для реалізації права на подання касаційної скарги в строк, визначений законодавством.

До того ж, колегія суддів наголошує на тому, що ОСОБА_1 у передбачений законом строк на касаційне оскарження судових рішень двічі звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова

від 15 лютого 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 1 квітня 2022 року й ухвалами Верховного Суду від 17 травня та 2 червня 2022 року йому було відмовлено у відкритті касаційного провадження, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку касаційного оскарження.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити скаржнику ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку касаційного оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15 лютого 2022 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 1 квітня 2022 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріаламиповернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4