Справа № 357/2258/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0000278 від 01.02.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, зі слів раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 будучи раніше судимим, судимість у встановленому законному порядку зняті та погашені, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.
Так, 01 лютого 2022 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , в якій він тимчасово проживав разом з ОСОБА_8 .
Перебуваючи в спальній кімнаті вказаної квартири, у вказаний час між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_3 пішов на кухню та, взявши зі стола кухонний ніж, повернувся до спальної кімнати, де в цей час знаходився ОСОБА_8 . З метою доведення свого умислу до кінця, маючи на меті позбавити життя ОСОБА_8 , тримаючи кухонний ніж у правій руці, наблизився до нього та наніс ОСОБА_8 один удар кухонним ножем в область грудей зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудей зліва з ушкодженням серця та тампонадою серця кров`ю.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці вчинення кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України частково, розкаювався та пояснив, що він разом зі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживали в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
01 лютого 2022 року у вечірній час, приблизно о 18 год. 30 хв. у нього зі ОСОБА_8 відбувся скандал. Оскільки він хворів то хотів піти за ліками до знайомого священника, однак ОСОБА_11 заборонив йому виходити з квартири, при цьому почав ображати нецензурними словами. Сказав, що наб`є «морду». У нього «упала планка», він пішов на кухню, взяв ножа та пішов у кімнату, де знаходився Стародуб. Стародуб сидів на ліжку, світло у кімнаті було вимкнене, але з коридора падало світло і йому було видно Стародуба. Між ними виникла боротьба, в ході якої він ножем порізав собі руку, потім не пам`ятає. Що відбувалось, коли очнувся, то побачив, що ніж стричав у ОСОБА_11 в грудях, а він тримався рукою за ніж. Після цього пішов на кухню, викинув ніж у мийку, змив кров з рук, перемотав порізану руку кухонним рушником та пішов на вулицю. Через хвилин 15-20 був затриманий працівниками поліції. На запитання щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень Стародубу показав, як саме наніс удар Стародубу ножем в область серця. Цивільний позов визнав частково, матеріальну шкоду на поховання в повному обсязі, моральну шкоду в сумі 100 тис. грн. Просить суд суворо не карати.
При цьому обвинувачений ОСОБА_3 на протязі всього судового розгляду кримінального провадження наполягав, що він не мав наміру позбавляти життя Стародуба, лише хотів налякати, і лише під час допиту в якості обвинуваченого зміг пояснити та продемонструвати механізм нанесення удару ножем Стародубу. Отже, обвинувачений на протязі всього судового розгляду намагався показати суду, що він лише мав намір налякати ОСОБА_11 , проте вже в ході допиту останнього в якості обвинуваченого дав показаи, що цілеспрямовано брав ніж з метою позбавлення життя ОСОБА_11
Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що загиблий ОСОБА_8 його син. Останнім часом проживав в квартирі АДРЕСА_3 Церква разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та Примаченком. Познайомились вони Центрі по боротьбі з наркоманією. Також син займався волонтерством. Між ними були нормальні стосунки.
01 лютого 2022 року йому зателефонував знайомий і повідомив, що сина позбавили життя.
Він разом з дружиною та іншим сином через хвилин 30 приїхали на квартиру, де проживав ОСОБА_13 . В цей час там перебувала швидка допомога. Повідомили, що син уже мертвий. Як йому розповіли, що між ОСОБА_12 та сином виник конфлікт. Потім вони заспокоїлись. Після цього ОСОБА_12 взяв на кухні ніж і два рази вдарив сина ножом, один удар прийшовся в ногу, а другий - в серце. Про це батьку розповіли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Коли він зайшов до квартири, то кров була в коридорі, на кухні. Акішина в цей час в квартирі не було. Після цих подій ОСОБА_12 перед батьками не вибачався. Наполягає на суворій мірі покарання та позов просить задовольнити в повному обсязі.
Отже, показання потерпілого ОСОБА_6 суд визнає послідовними й такими, що узгоджуються між собою, а також не містять істотних суперечностей, і підстав не довіряти їм у суду не має.
Таким чином вказані показання потерпілоїго суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що показання отримані у порядку встановленому КПК України.
Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_14 суду показала, що здавала в оренду квартиру АДРЕСА_3 . Що там проживали 4 хлопці, їй відомо не було. 01 лютого 2022 року у вечірній час їй зателефонував ОСОБА_15 і повідомив, що у квартирі сталось вбивство. Коли вона приїхала на квартиру, там були працівники поліції, в коридорі і на кухні були сліди крові, в мийці на кухні лежав ніж, який був у крові.
Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_16 суду показав, що він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проживали разом в одній квартирі по АДРЕСА_4 . Були дружні стосунки. Квартиру винаймав ОСОБА_15 . ОСОБА_9 проживав в одній кімнаті з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 проживав один в кімнаті. Він разом з ОСОБА_10 знаходились в своїй кімнаті, гралися на мобільних телефонах. Акішин читав книгу. Стародуб з ОСОБА_12 почали виясняти стосунки. Стародуб почав перший, висловлювався в адресу ОСОБА_12 непристойними словами, ображав його. Потім ОСОБА_10 посмикав ОСОБА_9 за плече, бо він був в наушниках, після чого ОСОБА_9 почув крик ОСОБА_11 : «Викликай швидку, він мене вдарив ножом». Акішин після удару кричав: Ти відповіси за свої слова». Примаченко прибіг в кімнату до ОСОБА_11 , світло були вимкнуте. Коли він включив світло, то побачив, що ОСОБА_11 лежав на ліжку, він розстібнув споривну кофту і побачив в області серця дирку, ОСОБА_11 в цей час обмяк. Акішин в цей час помив руки, перев`язав порізу руку кухонним рушником і пішов з квартири. ОСОБА_10 викликав працівників поліції. Працівники поліції ОСОБА_12 затримали на вулиці.
Допитанаий в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_17 надав аналогічні покази та доповнив, що ОСОБА_11 крикнув: «Хлопці, викликайте швидку, він мене вдарив ножом в серце».
Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, свідок ОСОБА_18 суду показав, що він проживає в квартирі АДРЕСА_5 , яка розташована на 7 поверсі. На 8 поверсі в квартирі АДРЕСА_6 на протязі 7-8 місяців проживали три чоловіки. Дату точно він не пам`ятає, у вечірній час приблизно о 20.00-21.00 години він почув шум у квартирі зверху, йому здалось щось схоже на бійку. Потім почув чоловічий голос: «Визивай скору». Через хвилин 20 після цього до нього прийшли працівники поліції та повідомили, що в квартирі АДРЕСА_6 хтось помер. Він заходив до тієї квартири, бачив на підлозі в коридорі та на кухні кров. Був присутнім при складанні протоколу огляду місця події.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 ,, яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.
Досліджуючи та аналізуючи позицію обвинуваченого та покази потерпілого, а також свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.
У свою чергу, з досліджених судом, у порядку статті 358 КПК України, у судовому засіданні письмових доказів, а саме документів, судом встановлено наступне.
З протоколу огляду місяця події з фототаблицею, складеного 01.02.2022 з 20.50 год. по 22.35 год. вбачається, що огляд був проведений старшим слідчим слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_22 у присутності понятих, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де у кімнаті було виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначене було зафіксована фотокамерою та роздруковане у фототаблиці.
Тобто зазначений доказ підтверджує місце вчинення злочину, яке мало місце в житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при допиті обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ..
Так, дослідивши в судовому засіданні вказані протокол огляду місця події від 01.02.2022 судом встановлено, що відсутні підстави для висновків про недотримання органом досудового розслідування вимог статей 233, 234, 237 КПК України, оскільки відповідно до протоколу огляду місця події від 01.02.2022, огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено та вилучено два змиви речовини бурого кольору, які поміщено до двох паперових конвертів, змиви рідини бурого кольору з правої та лівої долоней рук померлого та з обличчя трупа, які поміщено до чотирьох паперових конвертів, мобільний телефон «Iphone XR», який поміщено до спеціального пакету №3004808, ланцюжок з хрестиком, який поміщено до спеціального пакету №3004809 верхній одяг трупа: кофта та штани, який поміщено до картонної коробки, опечатаної биркою, постіль з дивану зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки, опеченої биркою биркою, змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору з раковини, який поміщено до паперового конверту, змив з плитки на стінці над мийкою, який поміщено до паперового конверту, ніж з раковини, який поміщено до картонної коробки, опеченої биркою, змив речовини бурого кольору з підлоги, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору з тумби, який поміщено до паперового конверту, вказаний огляд здійснювалися пв присутності власника вказаного домоволодіння ОСОБА_14 .. Відповідно ж до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд.
Крім цього згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події.
Враховуючи норму ст. 223 КПК України, вбачається, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Отже, судом встановлено, що огляд проведений з дотриманням вимог ст. 237 КПК України. При цьому суд враховує висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображений у постанові від 07.06.2018 в справі № 727/4350/16-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ст. 233 ч. 1, ст. 234 ч. 2 та ст. 237 ч. 2 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Надання власником (користувачем) добровільної згоди на проникнення до його житла чи іншого володіння є гарантією захисту прав особи від зловживань слідчого, прокурора, рівноцінною гарантії у вигляді отримання на це судового рішення, а тому не потребує після здійснення таких дій (постфактум) звернення з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Таким чином, під час проведення огляду місця події від 01.02.2022 слідчими було вжито всіх належних заходів для дотримання конституційних норм про недоторканність житла фізичної особи, а тому порушень вимог кримінального процесуального закону, не встановлено.
Наявна ж у справі постанова від 01.02.2022 про визнання двох змивів речовини бурого кольору, які поміщено до двох паперових конвертів, змивів рідини бурого кольору з правої та лівої долоней рук померлого та з обличчя трупа, які поміщено до чотирьох паперових конвертів, мобільного телефону «Iphone XR», який поміщено до спеціального пакету №3004808, ланцюжка з хрестиком, який поміщено до спеціального пакету №3004809, верхнього одягу трупа: кофти та штанів, які поміщено до картонної коробки, опечатаної биркою, постіль з дивану зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки, опеченої биркою биркою, змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору з раковини, який поміщено до паперового конверту, змив з плитки на стінці над мийкою, який поміщено до паперового конверту, ніж з раковини, який поміщено до картонної коробки, опеченої биркою, змив речовини бурого кольору з підлоги, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору з тумби, який поміщено до паперового конверту речовими доказами, підтверджують факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.02.2022 складеного старшим слідчим Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_23 встановлено, що ОСОБА_3 фактично був затриманий 01.02.2022 о 20 год. 37 хв. у приміщенні Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за адресою: вул. Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київської області, а протокол затримання ОСОБА_3 був складений 01.02.2022 о 23 год. 20 хв. у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 та під час огляду у затриманої особи ОСОБА_3 нічого виявлено та вилучено не було, зауважень та доповнень до протоколу не надходило.
Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 02.02.2022 з 17.02 год. по 17.17 год., слідчою слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 встановлено, що останній розповів та відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень 01.02.2022 в домоволодінні за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , а саме, що потерпілий тримав ніж в руках і намагався нанести йому тілесні, у зв`язку з чим,він намагався вирвати Стародуба з рук ніж, в результаті чого отримав ушкодження руки, в подальшому в ході боротьби, Стародуб отримав тілесні ушкодження, у вигляді колотих ран.
Отже, показання, які підозрюваний ОСОБА_3 відтворив під час слідчого експерименту не тотожні з показами наданими ним в суді.
Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.
Враховуючи вимоги норм ст. 104 та ст. 107 КПК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.
Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, протокол слідчого експерименту від 02.02.2022 складений відповідно до вимог статей 104-106, 240 КПК України.
Крім того, прокурорм було надано суду протоколи слідчих експериментів, які були проведені 02.02.2022, слідчою слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_24 , за участю свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , де останні розповіли та відтворили події 01.02.2022 в домоволодінні за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 .
Отже, показання, які свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відтворили під час слідчого експерименту тотожні з показами наданими ним в суді. Зазаначені показання відображені в протоколах слідчих експирементів від 02.02.2022.
Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.
Враховуючи вимоги норм ст. 104 та ст. 107 КПК України передбачено, що хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.
Відеозаписи зазначених процесуальної дій у судовому засіданні не можливо було дослідити, оскільки останні були відсутні на носіях, проте протоколи слідчих експериментів від 02.02.2022 які складені за участі свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відповідають вимогам статей 104-106, 240 КПК України та внесено текст показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ..
При цьому, з досліджених судом, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Данимим висновоку судово-медичної експертизи № 123 від 05.03.2022, встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей зліва з ушкодженням серця та тампонадою серця кров`ю. На це вказують: рана на передній поверхні грудей зліва у середній третині в проміжку між пригруднинною та середньоключичною лініями, на висоті 146,5 см вище рівня підошовної поверхні стоп, розташована по довжині згідно 3- 9 годинами, умовного циферблата годинника, веретеноподібної форми розміром 3,7x1.2 см, з рівними краями, гострими кутами, рівними стінками, котра при співставленні країв стає лінійної форми довжиною 4 см, рановий канал, який іде від рани на шкірі справа наліво, дещознизу вгору, спереду назад, пошкоджує на своєму протязі підшкірно-жирову клітковину, межреберні м`язи в третьому міжребер`ї, пристінкову плевру, серцеву сорочку, стінку правого передсердя та закінчується в порожнині правого передсердя, довжиною 9,5 см; 300 мл крові в порожнині серцевої сорочки та 1 літр крові в лівій плевральній порожнині.
Вказана рана заподіяна гострим предметом типу клинка ножа, що має довжину не менш ніж 9,5 см, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Окрім описаної рани на грудях, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 , 1993 року народження, виявлена рана на правому стегні.
Дана рана також заподіяна гострим предметом типу клинка ножа, має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день)) та не перебуває в прямому причиному зв`язку з настанням смерті.
При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропілів, бутиловий, аміловй спирти та ізомери не виявлені.
Данимим висновоку судово-медичної експертизи № 212-123 від 05.03.2022, встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей зліва з ушкодженням серця та тампонадою серця кров`ю. На це вказують: рана на передній поверхні грудей зліва у середній третині в проміжку між пригруднинною та середньоключичною лініями, на висоті 146,5 см вище рівня підошовної поверхні стоп, розташована по довжині згідно 3- 9 годинами, умовного циферблата годинника, веретеноподібної форми розміром 3,7x1.2 см, з рівними краями, гострими кутами, рівними стінками, котра при співставленні країв стає лінійної форми довжиною 4 см, рановий канал, який іде від рани на шкірі справа наліво, дещознизу вгору, спереду назад, пошкоджує на своєму протязі підшкірно-жирову клітковину, межреберні м`язи в третьому міжребер`ї, пристінкову плевру, серцеву сорочку, стінку правого передсердя та закінчується в порожнині правого передсердя, довжиною 9,5 см; 300 мл крові в порожнині серцевої сорочки та 1 літр крові в лівій плевральній порожнині.
Вказана рана заподіяна гострим предметом типу клинка ножа, що має довжину не менш ніж 9,5 см, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які, згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, є небезпечними для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Окрім описаної рани на грудях, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 , 1993 року народження, виявлена рана на правому стегні.
Дана рана також заподіяна гострим предметом типу клинка ножа, має ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день)) та не перебуває в прямому причиному зв`язку з настанням смерті.
Стан достовірних ознак смерті (трупні плями та трупне задубіння) дають змогу вважати, що смерть ОСОБА_8 , 1993 року народження настала протягом 8 16 годинг до моменту дослідження трупа.
При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропілів, бутиловий, аміловй спирти та ізомери не виявлені.
Даними висновоку судово-імунологічної експертизи № 50 від 30.05.2022, встановлено, що кров потерпілого гр. ОСОБА_8 відносится до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ(). На підковдрі (за постановою - простиня), в об.№№ 1-13, вилученої при ОМП , надісланої на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ(), в об.№№ 1-13 виявлений антиген А, отже кров в даних об`єктах могла походити від потерпілого ОСОБА_8 ..
Данимим висновоку судово-імунологічної експертизи № 51 від 30.05.2022, встановлено, що кров потерпілого гр. ОСОБА_8 відносится до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ(). На підштаниках, в об.№№ 1-5, вилученої при ОМП , надісланої на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ(), в об.№№ 1-5 виявлений антиген А, отже кров в даних об`єктах могла походити від потерпілого ОСОБА_8 ..
Данимим висновоку судово-імунологічної експертизи № 52 від 27.05.2022, встановлено, що кров потерпілого гр. ОСОБА_8 відносится до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ(). На спортивній кофті, в об.№№ 1-5 та спортивних штанах, в об. №№ 6-8 , вилученої при ОМП , надісланої на дослідження, виявлена кров людини. При встановленні групової належності крові за системою АВ(), на спортивній кофті, в об. АДРЕСА_7 та спортивних штанах, в об. №№ 6-8 виявлений антиген А, отже кров в даних об`єктах могла походити від потерпілого ОСОБА_8 ..
Даними висновоку судово-імунологічної експертизи № 56 від 26.05.2022, встановлено, що кров потерпілого гр. ОСОБА_8 відносится до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ(). В змивах з підлоги кухні (об`єкт № 1), з підлоги коридору (об`єкт № 2), вилучених під час огляду ОМП на ватні тампони гігієнічних паличок, виявлена кров людини. Дані сліди крові змивах з підлоги кухні (об`єкт № 1), з підлоги коридору (об`єкт № 2) можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 ..
Даними висновоку судово-імунологічної експертизи № 57 від 26.05.2022, встановлено, що кров потерпілого гр. ОСОБА_8 відносится до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ(). В змивах з правої руки та лівої руки, з грудної клітини, з обличчя трупа ОСОБА_8 , вилучених на марлеві тампони, виявлена кров людини. Дані сліди крові можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 ..
Даними висновоку судово-імунологічної експертизи № 58 від 03.06.2022,встановлено, що кров потерпілого гр. ОСОБА_8 відносится до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ(). В змивах зі стіни кухонної кімнати, з раковини в кухні, вилучених під час огляду ОМП на ватні тампони гігієнічних паличок, виявлена кров людини. Дані сліди крові можуть походити за рахунок крові потерпілого ОСОБА_8 .
Даними висновоку судово-імунологічної експертизи № 59 від 10.06.2022, встановлено, що кров потерпілого гр. ОСОБА_8 відносится до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВ(). На ватних тампонах гігієнічних паличок зі змивами об №№ 1-3 надісланих на дослідження, виявлена кров людини. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_8 ;
Зазначені висновки відповідають вимогам статей 101-102 КПК України.
Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Крім цього, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Так, спростовуючи доводи сторони захисту щодо відсутності прямого умислу ОСОБА_3 на позбавлення життя потерпілого, суд зазначає, що обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину - предмет схожий на ніж - тобто використання зазначеного знаряддя у притул до життєво важливого органу і використаня вказаного знаряддя, створює велику ймовірність того, що можливо заподіяти смерті потерпілій. Обвинувачений цілеспрямовано наніс один удар в область серця потерпілого ОСОБА_8 , тобто у життєво важливий орган. Неправомірної поведінки з боку потерпілого ОСОБА_8 під час судового розгляду не встановлено, що безумовно свідчить про те, що обвинувачений розумів, що його дії можуть призвести до смерті потерпілого та бажав цього.
Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводів щодо випадкового отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання самого обвинуваченого ОСОБА_3 , показання свідків та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
Отже, позицію сторони захисту про відсутність у ОСОБА_3 умислу на заподіяння потерпіліому смерті, а викладену обвинуваченим версію подій, де він заперечував наявність умислу на вбивство ОСОБА_8 , слід розцінювати як лінію захисту та спробу уникнути кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вище встановлених обставин.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, характер їх стосунків. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Суд оцінивши докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_25 , зокрема враховує характер, рішучість і динамічність дій, вчинених останнім, їх раптовість для потерпілого ОСОБА_8 , поведінку до, під час і після скоєння злочину, знаряддя злочину, а також поведінку ОСОБА_25 після вчинення злочину, а саме те, що він не надав першу медичну допомогу, поспішив залишити місце події та позбавився від знаряддя злочину, у сукупності свідчать про те, що у цьому випадку він діяв із прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що призведуть до смерті ОСОБА_8 ..
Таким чином, зміна своїх версій про обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 діяв саме з прямим умислом на вбивство отерпілого ОСОБА_8 .
Отже, вибір знаряддя злочину, яким заподіяно тілесні ушкодження, локалізація і характер тілесного ушкодження, а саме в життєво важливий орган, та поведінка обвинуваченого до та після заподіяння потерпілму тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого.
Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання суду, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Обвинувальний вирок ухвалюється лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто за умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.
При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Крім цього згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Судом відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого не встановлено.
При цьому суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні хоч і не визнав вину повністю, однак не заперечував, що саме внаслідок його дій потерпілий ОСОБА_8 помер, про що він дійсно шкодує та публічно попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_6 за те, що сталося.
Однак, разом з тим слід взяти до уваги, що щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім, що узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 (справа № 552/517/19, провадження № 51-1760км20).
Таким чином, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, суд враховує, дані особи обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме останній не одружений, раніше не судимий зі слів в силу ст. 89 КК України, проте притягвався до кримінальної відповідальності, має місце реєстрації, офіційно не працевлаштований.
Крім цього судом враховані позиції сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання та потерпілого, який просив призначити покарання найсуворішу міру покарання передбаченої санкцієї частини 1 статті 115 КК України,; а також наслідки вчиненого злочину та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, а саме відсутність щирого каяття, часткове визнання вини, що в сукупності з іншими дослідженими доказами по справі свідчить про намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі.
Водночас суд враховує, що обвинувачений вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя і здоров`я особи, спосіб, наслідки, що настали, а саме смерть потерплого, поведінку ОСОБА_3 під час та після вчинення злочину, що свідчить про відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.02.2022 встановлено, що ОСОБА_3 фактично був затриманий 01.02.2022 об 20.37 год., безпосередньо після вчинення злочину, згідно з позицією обвинуваченого.
Згідно ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2022 відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів, який неодноразово був продовжений судом на підставі наявності встановлених ризиків при обранні.
Відповідно до заявленого клопотання прокурора під час судових дебатів, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, слід продовжити та залишити тримання під вартою, враховуючи наявність встановлених при судовому розгляді ризиків.
Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення з 01.02.2022 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином) суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як вбачається з матеріалів судового провадження й підтверджено в ході судового розгляду накладними, чеками, матеріальна шкода потерпілому та цивільного позивача ОСОБА_6 становить 18 285,00 гривні та складається з вартості понесених останнім на поховання ОСОБА_26 витрат, а саме: придбання одягу, труни, вінків та інших побутових потреб.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Так, частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Таким чином, з урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_3 щодо повного визнання суми завданої матеріальної шкоди, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 18 285,00 гривні підлягають задоволенню.
Крім того, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.
В судовому засіданні судом було встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що потерпілому/цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.
За таких обставин суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілих, яким була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках, відсутність можливості відновлення попереднього стану, оскільки втрата дитини для батьків є невідновленою втратою та не може бути відновлений попередній стан, та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого /цивільного позивача 200000 гривень.
Отже цивільний позов у справі потерпілої/цивільного позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину в розмірі 200000,00 гривень підлягає задоволенню частково.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на одинатцять років.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набуття вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 01.02.2022 по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.
Речові докази по справі, а саме: два змиви речовини бурого кольору, які поміщено до двох паперових конвертів, змиви рідини бурого кольору з правої та лівої долоней рук померлого та з обличчя трупа, які поміщено до чотирьох паперових конвертів, верхній одяг трупа: кофта та штани, який поміщено до картонної коробки, опечатаної биркою, постіль з дивану зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки, опеченої биркою, змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору з раковини, який поміщено до паперового конверту, змив з плитки на стінці над мийкою, який поміщено до паперового конверту, ніж з раковини, який поміщено до картонної коробки, опеченої биркою, змив речовини бурого кольору з підлоги, який поміщено до паперового конверту, змив речовини бурого кольору з тумби, який поміщено до паперового конверту, які знаходяться на зберіганні у слідчому відділу Білоцеркеівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знищити, мобільний телефон «Iphone XR», який поміщено до спеціального пакету №3004808, ланцюжок з хрестиком, який поміщено до спеціального пакету №3004809 передати потерпілому ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 218 285 (двісті вісімнадцять тисяч двісті вісімдесять п`ять) гривень 00 копійок, завданої в наслідок вчинення злочину.
Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1