Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/381/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області

кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001319 від 06.06.2021, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суд м. Кіровограда від 06 травня 2022 року.
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровограда, громадянин України, одружений, має малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, із повною середньою освітою, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимий: 15.06.2015 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки.
Вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 09.09.2015 вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2015 скасовано в частині призначеного покарання та призначено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 03.07.2020 звільнений по відбуттю строку покарання,
визнаний винуватим та засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 07 червня 2021 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 , визнано винуватим та засуджено за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння,за наступних обставин.

06.06.2021 ОСОБА_8 перебував біля водойми, яка розташована за Комунальним закладом «Навчально - виховне об`єднання природничо - економіко - правовий ліцей - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 8 - позашкільний центр Кіровоградської міської ради Кіровоградської області», за адресою: м. Кропивницький, вул. Бєляєва, 1 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де разом відпочивали.
Близько 20:30 год. більш точного часу під час органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів до ОСОБА_11 виник конфлікт з ОСОБА_12 .
Під час словесного конфлікту у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 .
ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_12 ззаду, дещо зліва та наніс один удар ногою по обличчю зліва, в той час коли останній перебував у положенні напівприсяд, від якого потерпілий впав. ОСОБА_8 дістав предмет зовні схожий на ніж, який має колото - різані властивості та стоячи напроти ОСОБА_12 наніс не менше чотирьох ударів в область грудної клітки зліва та тулубу з права. ОСОБА_12 у свою чергу почав тікати, а ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу наздогнав його та наніс декілька ударів кулаками рук в область обличчя.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження, згідно висновку експерта №471 від 16.07.2021 у вигляді: рани грудної клітки зліва по середній пахвинній лінії у 4-му міжребер`ї, задній пахвинній лінії, в ділянці лопатки, які проникають в плевральну порожнину лівої легені, що призвело до розвитку лівобічного пневмотораксу, рани ділянки правого підребер`я, що не проникає в черевну порожнину, гематоми лівого ока.
Тілесні ушкодження у вигляді ран грудної клітки зліва: по середній пахвинній лінії 4-му міжребер`ї, задній пахвинній лінії, ділянці лопатки, які проникають в плевральну порожнину лівої легені відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
У подальшому ОСОБА_12 із тілесними ушкодженнями було доставлено до медичного закладу, де останньому надана відповідна медична допомога.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.05.2022, щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Виключити із мотивувальної частини пом`якшуючі обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Включити до мотивувальної частини обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочину.
Прийняти рішення щодо процесуальних витрат, а саме стягнути з ОСОБА_8 витрати пов`язані із проведенням судової біологічної експертизи на суму 5496 гривень 81 копійка.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що місцевий суд формально визначив щире каяття та фактично ототожнив його із визнанням вини, оскільки обвинувачений надав показання, які не узгоджується із належними та достовірними показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ..
Вказує, що обвинуваченим не було надано медичну допомогу потерпілому, а навпаки з місця вчинення правопорушення він зник. Знаряддя спричинення тілесних ушкоджень ніж був вилучений у свідка ОСОБА_17 в ході проведення слідчих дій за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , тобто обвинувачений його сам не надав.
Місцевим судом безпідставно визнано обставиною, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, оскільки вказана обставина повинна бути активною, певним чином ініціативною. Визнання обвинуваченим своєї вини та надання показань не підтверджує наявності такої обставини,
Конкретні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, які є тяжким, з використанням ножа, кількість та локалізація чотирьох порізів в ділянці тулуба, подальші дії обвинуваченого поєднані із зникненням з місця події, дані про особу ОСОБА_8 (відомості щодо його антисоціальної поведінки, притягнення до кримінальної відповідальності, згідно вироку від 05.05.2015, які містяться у матеріалах кримінального провадження) залишилися поза увагою суду.
Отже, наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_8 діяння.
Висновок місцевого суду у вироку щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_8 вимог ст. 69 КК України здійснено без урахування усіх обставин, які мають правове значення при вирішенні питання щодо порядку відбування призначеного судом покарання.
Також зазначає, що вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України.
Під час судового розгляду в порядку ч. 11 ст. 290 КПК України було долучено висновок експерта від 16.09.2021 №СЕ-19/102-21/9536БД за результатами судової біологічної експертизи із довідкою про витрати на проведення експертизи на загальну вартість 5496 гривень 81 копійка. Проте, у вироку місцевого суду не вирішено питання процесуальних витрат по справі.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченого, просить змінити вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2022 року, в частині призначення покарання ОСОБА_8 , застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, незважаючи на застосування ст. 69 КК України, дійшов пердчасного висновку про можливість виправлення обвинуваченого тільки в умовах реального відбування покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, одружений, має малолітнього сина, матір пенсійного віку, яка проживає разом з ним та потребує додаткового догляду та утримання у зв`язку з захворюванням на онкологічну хворобу. Добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому. Потерпілий жодних претензій до обвинуваченого не має та примирився з ним.
Отже є декілька обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому. При цьому, обставини, що обтяжують покарання - відсутні.
Посилається на те, що суд не взяв до уваги думку потерпілого, який просив не призначати реальну міру покарання обвинуваченому. Підтвердив повне відшкодування шкоди та вказав, що сам спровокував конфлікт, просив суд звільнити ОСОБА_8 з під варти, що підтверджується розписки наявними у матеріалах справи.
Вказує, що після вчинення правопорушення ОСОБА_8 залишався на місці події та пропонував допомогу потерпілому, намагався виправити наслідки вчиненого.
Сама конфліктна ситуація виникла виключно із-за дій потерпілого, який був у нетверезому стані і намагався нанести тілесні ушкодження, як обвинуваченому, так і оточуючим людям та свідкам, про що останні надали свої показання.
Таким чином враховуючи обставини, які не були належним чином проаналізовані місцевим судом, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому є підстави застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, окрім визнання ним винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження і в апеляційних скаргах не заперечуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційних скарг колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що місцевий суд безпідставно вказав на відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи є обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

Згідно зміненого обвинувального акту від 23.12.2021 ОСОБА_8 інкриміновано обтяжуючу обставину - рецидив злочину, яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України.
Згідно із ст. 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 09.09.2015, ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (т.1 арк.к.п.224-233).
Згідно із ч. 1 ст. 263 КК України, носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Частиною 5 статті 12 КК України встановлено, що тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Відповідно до ч. 8 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.
Отже, у обвинуваченого є непогашена у встановленому порядку Законом судимість. ОСОБА_8 за вчинення попередніх кримінальних правопорушень і місцевий суд безпідставно вказав на відсутність обставини що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочину.
Також, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про безпідставне визнання обставиною, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, оскільки активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином.
Зокрема, повідомленняправоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.
Беззаперечно, активне сприяння розкриттю злочину має бути активним, тобто певним чином ініціативним.
За таких обставин, визнання обвинуваченим своєї вини та надання показань не підтверджує наявності такої обставини що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції ОСОБА_8 призначене надто суворе покарання, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання. Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, місцевим судом правильно визнано щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Характеризуючи особу обвинуваченого, місцевий суд правильно прийняв до уваги, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює.
Згідно довідки КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер КОР» ОСОБА_8 зареєстрований як особа, яка вживає наркотичні засоби (т.1 арк.к.п.200).
Відповідно до довідки КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» ОСОБА_8 у 2011 році знаходився на стаціонарному обстеженні за направленням військкомату з приводу емоційно-нестабільного розладу особистості, а в 2015 році на стаціонарному лікуванні з приводу психічних розладів та розладів поведінки внаслідок вживання психостимуляторів (т.1 арк.к.п.201), осудний, раніше судимий, добровільно відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду, матір обвинуваченого має онкологічне захворювання.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №269 від 16.07.2021 року, встановлено, що ОСОБА_8 в момент вчинення правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.
Відмічена аномалія характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості (згідно МКХ-10 F 60,3), не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.1 арк.к.п.192-194).
Відповідно до досудової доповіді застосування до обвинуваченого соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Згідно із ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
На переконання колегії суддів, місцевим судом правильно встановлено наявність двох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , передбачених п. п. 1, 2 ст. 66 КК України, а саме - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.
Вказані обставини, які пом`якшують покарання, на переконання колегії суду істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Також, колегія суддів враховує, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Щиро розкаявся у вчиненому, висловлював жаль з приводу вчиненого, вибачився перед потерпілим. Добровільно вживав дієві заходи, щодо відшкодування потерпілому завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Отже, у колегії суддів відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції ОСОБА_8 .

Вказане свідчить про дієве каяття обвинуваченого та бажання виправити ситуацію. Отже, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про визнання пом`якшуючою обставиною щире каяття, оскільки - щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність і повинно бути дієвим.
Також при призначенні покарання місцевим судом правильно враховано, що ОСОБА_8 раніше судимий, проте має позитивну характеристику за місцем проживання, одружений, має малолітнього сина, має аномалію характеру у вигляді емоційно-нестабільного розладу особистості, при цьому осудний, а також має матір пенсійного віку, з якою разом проживає, та яка потребує паліативного лікування у зв`язку із захворюванням.
Врахувавши наведені обставин кримінального провадження, досудову доповідь органу пробації, в якій зазначено що застосування до ОСОБА_8 соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних злочинів неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо виключно за умови призначення покарання у виді позбавлення волі, з його реальним відбуттям.

Разом з цим, приймаючи до уваги тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки, думку потерпілого, який вказав, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, сам спровокував конфлікт з обвинуваченим, збитки йому відшкодовано та просив не призначати реальну міру покарання обвинуваченому, відсутність тяжких наслідків, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям, із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк, нижчий від найнижчої межі, визначеної санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
Таке покарання є справедливим, необхідним та достатнім для перевиховання ОСОБА_8 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами та відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Будь-яких інших переконливих доводів, на підтвердження того, що призначене покарання ОСОБА_8 є явно несправедливим, в апеляційних скаргах, не наведено та не надано під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Разом з цим, ухвалюючи вирок місцевий суд не вирішив питання про розподіл судових витрат.
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду в порядку ч. 11 ст. 290 КПК України долучено висновок експерта від 16.09.2021 №СЕ-19/102-21/9536БД, за результатами судової біологічної експертизи із довідкою про витрати на проведення експертизи вартістю 5496 гривень 81 копійка.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Проте, вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, процесуальні витрати за проведення судової біологічної експертизи на суму 5496 гривень 81 копійка підлягають стягненню з ОСОБА_8 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку місцевого суду, колегією суддів не встановлено.

Пунктом 2 частини 1 статті 407 КПК України регламентовано, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Кіровського районного суд м. Кіровограда від 06 травня 2022 року, стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку пом`якшуючу обставину - активне сприяння розкриттю злочину.
Включити до мотивувальної частини вироку обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочину.
Стягнути з ОСОБА_8 витрати пов`язані із проведенням судової біологічної експертизи на суму 5496 гривень 81 копійка.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4