У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1796/21

№ 1-кп/183/566/22

27 квітня 2022 року м. Новомосковськ

Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000714 відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армавір Республіка Вірменія, громадянина Вірменії, проживаючого без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чадир-Лунга Республіки Молдова, громадянина Молдови, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця сел. Таромське Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 строку раніше обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, кожному окремо на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжних заходів стосовно обвинувачених не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою обвинувачених необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Також, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 процесуальних обов`язків, покладених на нього судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися судом при обранні ОСОБА_14 запобіжного заходу, на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати, тому є всі підстави для продовження ОСОБА_14 процесуальних обов`язків для досягнення мети запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість цього клопотання, зазначивши, що прокурором не надано жодного доказу чи даних, які би свідчили про існування ризиків, на які посилається прокурор. У зв`язку з цим просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього відповідних обов`язків, та зменшити йому розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_15 у повному обсязі підтримав позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи клопотання необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, на її думку, жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не надано. Просила суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього відповідних обов`язків, та встановити йому розмір застави, але у значно меншому рівні, ніж визначеного судом при продовженні обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_9 у повному обсязі підтримав позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_14 строків дії процесуальних обов`язків, покладених на нього судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні клопотання захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на домашній арешт та зменшення розміру застави, посилаючись на відсутність для цього достатніх підстав.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлені сторонами кримінального провадження клопотання, дійшла такого висновку.

Відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, які було продовжено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2022 року до 29.04.2022 року.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, тобто умисного корисливого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Тому розуміючи наслідки завершення судового розгляду, ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені, та вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного корисливого особливо тяжкого злочину та є особою, яка офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність постійного й достатнього законного джерела доходу.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Суд, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 є громадянином Республіки Молдова, підтверджень наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_8 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд бере до уваги відомості про те, що ОСОБА_8 має місце реєстрації та проживання, а також наявність у нього соціальних зв`язків, оскільки останній одружений та має на утриманні малолітню дитину. Однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.

Захисником ОСОБА_7 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну раніше обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_8 продовжити в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, суд вважає, що розмір застави у вигляді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків. З цих же підстав суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 про зменшення обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави не обґрунтоване, тому не підлягає задоволенню.

У разі внесення обвинуваченим застави, колегія суддів вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_8 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, на момент затримання був працевлаштований, відомості про наявність інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_9 у суду відсутні, а тому наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень), не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Однак, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_9 винуватим останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке в силу вимог ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, і за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Тому, розуміючи наслідки завершення судового розгляду, ОСОБА_9 може переховуватися від суду з метою ухилення від можливого покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин суд вважає, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання останнього винуватим у пред`явленому обвинувачені.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

При цьому, колегія суддів при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі матеріалів справи, оцінив у сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що підтверджень наявності на утриманні ОСОБА_9 будь-яких осіб, наявності у нього захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду не надано. За таких обставин, суд доходить переконання, що будь-який інший, з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів станом на дату розгляду вказаного питання не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування ОСОБА_9 на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є підставою для продовження ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд бере до уваги відомості, які зазначені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які підтверджені доказами, про те, що ОСОБА_9 має місце реєстрації та проживання, постійне місце роботи, наявність у нього соціальних зв`язків, оскільки останній одружений. Однак, дані обставини з урахуванням вищевикладеного не можуть слугувати достатньою підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід.

Ні обвинуваченим ОСОБА_9 , ні його захисником ОСОБА_6 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано, що є і підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Тому, на думку суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченому ОСОБА_9 продовжити в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які було проаналізовано раніше, колегія суддів вважає, що розмір застави у вигляді 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків. З цих же підстав суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 про зменшення обвинуваченому ОСОБА_9 розміру застави не обґрунтоване, тому не підлягає задоволенню.

У разі внесення обвинуваченим застави, колегія суддів вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_9 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 процесуальних обов`язків, покладених на нього при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_10 згідно з ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2020 року було обрано запобіжний заходів у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2022 року до 29.04.2022 року, та визначено розмір застави в сумі 248 100,00 грн.

04.03.2022 року ОСОБА_10 звільнено з під варти у зв`язку з внесенням коштів на депозитний рахунок застави у розмірі 248 100,00 грн. Відтак, відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений ОСОБА_16 з 04.03.2022 року вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії покладених ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2022 року на обвинуваченого ОСОБА_10 процесуальних обов`язків спливають 04.05.2022 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

На теперішній час відносно обвинуваченого ОСОБА_10 діє запобіжний захід у вигляді застави, який застосований судом з огляду на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких об`єктивних даних, які би вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу, захисником ОСОБА_6 суду не надано.
Тому, на досягнення мети запобіжного заходу, який застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді застави, є всі підстави для продовження процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у зв`язку із закінченням двомісячного строку їх дії, в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 194, 331, 371, 376 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 червня 2022 року.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 про зміну раніше обраного ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та зменшення розміру застави відмовити.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_12 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У випадку внесення встановленої застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, вважати, що до ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_12 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з м. Суми без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосування застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 червня 2022 року.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 про зміну раніше обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та зменшення розміру застави відмовити.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У випадку внесення встановленої застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 248 100 гривень, вважати, що до ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_9 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з с. Світле м. Кам`янське Дніпропетровської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосування застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_11 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави задовольнити.

Продовжити строк дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальних обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави до 25 червня 2022 року, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з м. Дніпра без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Повний текст ухвали складено і оголошено 02 травня 2022 року о 09 годині 40 хвилин.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3