Справа № 203/4815/20
Провадження № 1-кп/0203/338/2022
У Х В А Л А
Іменем України

03 червня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого цивільного позивача ОСОБА_6 ,
представника потерпілого захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпроклопотання прокурора про застосування ОСОБА_8 , обвинуваченому за ч.2 ст.398 КК України, запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, заявлене в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001761 від 22.09.2020 року,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001761 від 22.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.398 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці. Обґрунтував клопотання тим, що 17.05.2022 року перед та під час останнього судового засідання обвинувачений безпідставно провокував потерпілого ОСОБА_6 на конфлікт, в ході якого допускав висловлювання на його адресу образ та принижень в нецензурній формі. Вважає, що дані обставини дають достатні підстави, що обвинувачений може здійснювати дії, пов`язані з незаконним впливом на потерпілого, у зв`язку з чим виникла необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Захисники, обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначили, що вказаний стороною обвинувачення ризик не доведений. Крім того, зауважили, що ОСОБА_8 має на утриманні двох малолітніх дітей та цілодобовий домашній арешт позбавить можливості їх підзахисного працювати та утримувати дітей. Крім того, у зв`язку з введеним воєнним станом в Україні життя дітей може залежати від швидкого пересування в небезпечне місце, тому заборона обвинуваченому залишати житло ставить під загрозу життя дітей під час тривог та руйнувань. Також просили враховувати стан здоров`я обвинуваченого, про що раніше стороною захисту були надані відповідні медичні документи.
Потерпілий, його представник підтримали клопотання прокурора, вважали, що існує ризик, на який в своєму клопотанні вказав прокурор. Крім того, потерпілий зазначив, що під час його допиту в судовому засіданні він вже повідомляв, що під час його лікування після отримання тілесних ушкоджень, у спричиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , за вказівкою останнього до лікарні приходили невідомі особи, які шукали ОСОБА_6 24.07.2020 року ОСОБА_9 надіслав на телефон останнього погрози фізичною розправою. Крім того, обвинувачений з метою блокування телефону потерпілого організував щохвилинні дзвінки та надсилання тисяч смс-повідомлень на його телефон, створив фейковий аккаунт від імені потерпілого та розповсюджував недостовірну інформацію щодо нього. 27-30 квітня 2021 року обвинуваченим організовані дозвони з невідомого номеру телефону до десятків клієнтів ОСОБА_6 , яким повідомлялось про те, що їх захисник шахрай. Крім того, потерпілий повідомив, що в серпні 2020 року на його телефон з телефону ОСОБА_8 надійшли повідомлення з фотографіями учасників провадження, в якому приймав участь й ОСОБА_6 , які стояли біля будівлі Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, при цьому ОСОБА_8 запитував про те, чому потерпілий серед них відсутній. Також потерпілий переконаний, що саме ОСОБА_8 організував прихід на одну з адрес, де знаходиться один з об`єктів нерухомості потерпілого, невідомого чоловіка з квітами та коробкою. Перелічені обставини дають підстави потерпілому побоюватись за своє здоров`я та життя, можуть унеможливити його допит в суді, що буде перешкоджанням кримінальному провадженню.
Вислухавши заявлене клопотання, думку учасників провадження та ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що в обґрунтування клопотання прокурор вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме те, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого.
Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на потерпілих, свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Це зумовлене тим, що з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, вбачається, що ризик такого впливу зберігається до отримання їх безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений, не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та потерпілими, яким можуть бути відомі обставини вчинення злочину, у якому останній підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Таким чином, наявність ризику впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілого ОСОБА_6 було допитано судом 22.01.2021 року. Оскільки його показання вже отримано безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, тому посилання прокурора на ризик незаконного впливу на потерпілого суд визнає безпідставним.
Щодо неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого з приводу образ потерпілого та погроз в його адресу під час судового засідання, суд зазначає, що в судовому засіданні сторона захисту та потерпілий неодноразово допускали взаємні образи, з приводу чого судом робились їм зауваження. При цьому, суд зауважує, що така обставина не може бути самодостатньою підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому. Будь-яких інших доказів неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка б перешкоджала кримінальному провадженню, стороною обвинувачення не надано.
Твердження потерпілого про те, що обвинувачений його переслідує, залякує, погрожує, що він причетний до організації дій, направлених на його дискредитацію, суд вважає такими, що грунтуються на припущеннях, тому не приймає їх до уваги.
Ризик незаконного впливу на потерпілого суд також оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження та особи обвинуваченого (наявність офіційного працевлаштування, постійного місця проживання, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, стан його здоров`я, відсутність судимостей) і приходить до висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження, а тому, суд зазначає, що лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими не є безумовною підставою для обрання одного із найсуворіших запобіжних заходів, яким, безумовно, є цілодобовий домашній арешт.
Підсумовуючи зазначене, в порушення вимог ст.184 КПК України прокурором не обґрунтовано належними і допустимим доказами посилання на ризик, який ним зазначений у клопотанні, не обґрунтовано неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відсутні, а тому, вважає за необхідне у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 331,369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про застосування ОСОБА_8 , обвинуваченому за ч.2 ст.398 КК України, запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, заявленого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001761 від 22.09.2020 року відмовити.

Повний текст ухвали складено та оголошено 07 червня 2022 року о 12.45 годині.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1