ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22.09.2022 р. винесену в кримінальному провадженні №0000004 щодо ОСОБА_7 , -

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.3, 263 ч.1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 18 листопада 2022 року.
Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено заставу в розмірі 208000 гривень.
У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову ухвалу і обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а також встановити мінімальний розмір застави.
При цьому апелянт посилався на те, що слідчий суддя зробив хибний висновок, який ґрунтується тільки на припущеннях, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, які б стверджували про те, що ОСОБА_7 буде вчиняти кримінальні правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування.
ЄУНСС 727/8416/22 провадження №11сс/822/304/22 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9 .
Посилався на рішення ЄСПЛ, в якому вказано, що суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами. Сам запобіжний захід тримання під вартою не є карою за скоєне, а є засобом забезпечення виконання зобов`язань, і один тільки факт тяжкості злочину, у скоєнні якого особі повідомлено про підозру, не є визначальним фактором і безумовною обставиною для застосування такого запобіжного заходу.
Вважає, що слідчим суддею не в повній мірі було враховано те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Чернівці, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, а у випадку тримання під вартою, не зможе належним чином утримувати свою родину та не зможе допомагати непрацездатній матері, працює консультантом у приватного підприємця, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Також, на думку апелянта, визначена слідчим суддею застава не ґрунтується на жодних аргументах та явно не відповідає доходам ОСОБА_7 . Вважає, що надмірно встановлена сума застави порушує права та законні інтереси підозрюваного, а відсутність справедливого вирішення питання про встановлення високого рівня застави можна віднести до катування, що прямо засуджується міжнародним суспільством.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюється обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.3, 263 ч.1 КК України, колегія суддів не наводить в цій ухвалі доказів на обґрунтування тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21.09.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.3, 263 ч.1 КК України. В матеріалах справи містяться докази про причетність ОСОБА_7 до вчинених злочинів та обґрунтованість пред`явленої йому підозри. Вказані кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
З пред`явленої підозри вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах, а також в придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
Вивченням особи підозрюваного встановлено, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 28.04.2022 року за ст. 309 ч.2 КК України, вчинення зазначених діянь йому інкриміновано в період не знятої та непогашеної судимості.
Врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , обставини інкримінованого йому злочину, а також те, що останній будучи неодноразово судимим, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, в умовах воєнного стану, підозрюється у вчиненні нових умисних злочинів, в тому числі і проти громадської безпеки, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може вчинити інші злочини.
Що стосується доводів апелянта про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, то вони є необґрунтовані, оскільки стороною захисту не було надано доказів того, що ОСОБА_7 офіційно працевлаштований та має сім`ю, яка перебуває на його утриманні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував всі обставини кримінального провадження та вимоги КПК України, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, застосувавши щодо ОСОБА_7 саме такий запобіжний захід.
Що стосується доводів захисника про, нібито, надмірний розмір застави та порівняння обраного розміру застави з катуванням, то вони є голослівними.
Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави встановлюється судом від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В ч. 4 ст. 182 КПК визначено, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням характеру вчиненого злочину, даних про особу підозрюваного та майнового становища особи, що вносить заставу.
Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що обраний слідчим суддею розмір застави не порушує права підозрюваного, є справедливим, здатним забезпечити стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.
Доводи, що наведені в апеляційній скарзі, з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність ризиків, що зазначені вище, не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.
А тому в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 необхідно відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 вересня 2022 року в кримінальному провадженні №0000004, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя