ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/1456/21 Номер провадження 11-кп/814/607/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.01.2021 за ч. ч. 1, 2 ст. 121, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць,

відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 вчинив злочини після 21.06.2017, а тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046 -VIII).

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з прийнятим рішенням та просить зарахувати йому у строк покарання, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, з 19.10.2018 по 26.02.2021.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду правильною та просив залишити її без змін. ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просив апеляційний розгляд проводити без його участі.

Мотиви суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Районним судом вказаних вимог закону було дотримано.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.10.2018 до моменту вступу в законну силу вироку, а саме до 26.02.2021, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Як встановлено судом, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.01.2021 ОСОБА_7 визнано винуватим та засудженого за ч. ч. 1, 2 ст. 121, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили залишено раніше обраний тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 19.10.2018, тобто з дня взяття його під варту ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.10.2018.

Відповідно до розпорядження (а.м.п. 20) вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.01.2021 набрав законної сили 26.02.2021.

Таким чином вбачається, що засуджений ОСОБА_7 ставить питання перед судом щодо зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 19.10.2018 по 26.02.2021 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, за вказаним вище вироком суду.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17 провадження №13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання):

- якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII);

- якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України);

- таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі;

- якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається;

- якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Відтак, оскільки за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.01.2021 кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинені після 21.06.2017, а саме 11.07.2018 та 16.09.2018, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого законним та належним чином вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4