Справа № 442/1825/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/373/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с. Чуква Володимирецького району Рівненської області,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :
вищевказаною ухвалою звільнено умовно-достроково ОСОБА_7 від відбування покарання на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 10 днів.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, прокурор Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дрогобицького районного суду Львівської області від 21 квітня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи. Зокрема, вказує, що ОСОБА_7 тричі судимий (двічі умовно). З характеристики засудженого вбачається, що у нього, згідно з вироком, наявний позов на суму 4892,50 грн, які останні не сплатив, хоч мав таку можливість, оскільки є працевлаштованим. На переконання прокурора, наведене свідчить про небажання ОСОБА_7 відшкодувати шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.

Як зазначає апелянт, з характеристики ОСОБА_7 також слідує, що останній не завжди має охайний зовнішній вигляд, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи лише під контролем, до виконання робіт з благоустрою ставиться задовільно, участі в організації та проведенні виховних заходів не приймає, до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Наведені обставини, на думку апелянта, вказують на те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення не довів.

Засуджений ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначає, що апеляційні вимоги прокурора слід відхилити як необґрунтовані. Вважає, що своєю хорошою поведінкою та сумлінним ставленням до праці він довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, яка подану апеляційну скаргу підтримала, пояснення засудженого, який заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.
Відповідно до постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення та задовольняючи його, суд покликався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув необхідний строк покарання, визначений ч. 3 ст. 81 КК України; не допускав порушення режимних вимог, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, тричі заохочувався адміністрацією установи; працевлаштований на об`єкті ФОП « ОСОБА_9 №, до роботи ставиться сумлінно; задіяний до реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», а тому суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.
Поміж тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки даним, що характеризують особу засудженого, а саме: ОСОБА_7 три рази судимий, два з них з застосуванням ст. 75 КК України, зокрема: 8 квітня 2015 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік; 24 жовтня 2021 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн; 5 листопада 2018 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Крім того, згідно з наявною у матеріалах справи характеристикою, ОСОБА_7 , який працевлаштований на контрагентському об`єкті ФОП « ОСОБА_10 », не сплатив визначену вироком заборгованість у сумі 4892,50 грн. Наведене свідчить про відсутність у засудженого наміру відшкодувати шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.
Також місцевим судом не взято до уваги, що засуджений не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійних навичок; правил санітарії та гігієни дотримується під контролем, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно; участі в організації та проведенні виховних заходів, які проводяться в установі, не бере.
При цьому комісією Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст. 81, ст. 82 КК України.
З огляду на наведене, на переконання апеляційного суду, строк покарання, який відбув засуджений є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, адже його кінець припадає на 31 травня 2023 року.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення враховуються у сукупності всі обставини за весь період перебування у виправній установі.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишенню без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2022 року, якою ОСОБА_7 умовно-достроково звільнено від відбування покарання, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4