печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3, при секретарі ОСОБА_4, за участю: захисника ОСОБА_5, прокурора ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 року та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 надійшла скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 року та зобов`язання вчинити дії.

У вимогах даної скарги адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 просить:

скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 12.08.2021 у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України;

скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 10.11.2021 у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України;

зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення по підозру від 12.08.2021 року ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів та вимог скарги вказує, що повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри є незаконними, оскільки вручені з істотним порушенням встановленого порядку здійснення повідомлення про підозру, зокрема, повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права, що вручені ОСОБА_1 12.08.2021 р., не були перекладені на рідну та зрозумілу для громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 російську мову. Крім того, зазначає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки відсутні докази про наявність події злочину, інкримінованого ОСОБА_1 , відсутні докази про наявність в його діях об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого злочину, тобто відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_1 до інкримінованих дій, текст повідомлення про підозру не містить обов`язкових елементів: опису обставини та посилання на докази, відтак викладені доводи у скарзі, щодо порушень допущених органом досудового розслідування у своїй сукупності тягнуть за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_1 .

У судовому засіданні захисник вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, посилаючи на законність порядку вручення та обґрунтованість повідомленої підозри, а матеріали досудового розслідування містять достатньо доказів, що вказують на вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за скаргою, матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Печерського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000672 від 02.12.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Так ,12.08.2021 р. старшим слідчим з особливо важливих справах першого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8, складено і підписано повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В той же день, 12.08.2021 р., відразу після завершення обшуку у житловому приміщенні, в якому знаходився ОСОБА_1 , іншим слідчим ГУ ДФС у м. Києві - ОСОБА_10, було вручене ОСОБА_1 повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, складені українською мовою, без перекладу на російську мову. Сам процес вручання вказаних процесуальних документів було здійснено ОСОБА_1 також лише українською мовою без залучення перекладача на російську мову.

Із змісту повідомлення про підозру від 12.08.2021 р. вбачається, що воно складено та вручене особі, яка має статус громадянина та уродженця Російської Федерації.

Після отримання повідомлення про підозру ОСОБА_1 та його адвокати неодноразово зверталися до органу досудового розслідування та прокурора з заявами від 26.08.2021 р., 20.09.2021 р., 21.09.2021 р., 22.10.2021 р. про відсутність у ОСОБА_1 статусу підозрюваного внаслідок суттєвого порушення порядку вручення повідомлення про підозру та вимагали надати повідомлення про підозру та інші процесуальні документи в перекладі на російську мову, а також про необхідність залучити перекладача.

Також ОСОБА_1 був допитаний слідчими 06.09.2021 р. та 29.10.2021 р., де з протоколів допиту вбачається про те, що він не розуміє суті підозри та зміненої підозри та просить надати їх переклад та просить надати перекладача.

Матеріали досудового розслідування містять дві постанови слідчої ОСОБА_11 від 25.10.2021 р. про відмову в наданні ОСОБА_1 перекладу процесуальних документів російською мовою та про залучення перекладача на російську мову під час участі ОСОБА_1 у слідчих та процесуальних діях у кримінальному проваджені.

10.11.2021 р. слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8, складено і підписано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Наступного дня, 11.11.2021 р., ОСОБА_2 о 10 год.50 хв. було вручене повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 разом із перекладом на російську мову, як повідомлення про підозру від 12.08.2021 р., так і повідомлення від 10.11.2021 р. про зміну раніше повідомленої підозри. Також ОСОБА_1 було надано переклад пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного в перекладі на російську мову.

Проте, як вказує сторона захисту, та, що можливо встановити при повірянні текстів повідомлення про підозру від 12.08.2021 р. та повідомлення від 10.11.2021 р. про зміну раніше повідомленої підозри, вказані процесуальні документи відрізняються лише реквізитами, тобто підписантами та датою підписання, а також незначними редакційним виправленнями та виправленнями технічних помилок.

Відтак, приходжу до переконання, що зміст та суть первісної підозри, що викладена у відповідному повідомлені від 12.08.2021 р., фактично не зазнали змін при складанні повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри - ні у викладенні фактичних обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_1 діяння, ні у правовій кваліфікації такого діяння.

Того ж дня, ОСОБА_1 було вручене повідомлення про завершення досудового розслідування.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Так, згідно з ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 абз. 2 ч. 1); підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 абз. 2 ч. 1). Отже, ст. 277 КПК України регламентує, що в обох випадках ідеться про одну й ту саму особу прокурора. Більше того, за структурою повідомлення про підозру, визначеною в Кодексі й навіть розбитою на пункти, підпис прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, ставиться після роз`яснення прав підозрюваного (п. 7 абз. 2 ч. 1). Тому роз`ясняти права підозрюваного має виключно прокурор, який прийняв процесуальне рішення, - склав, тобто безпосередньо здійснив, повідомлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Разом з тим, судовим розглядом було встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 12.08.2021 складено старшим слідчим з особливо важливих справах першого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9, при цьому строна захисту вказує на те що під час проведення обшуку слідчим ОСОБА_10 здійснено спробу оголошення та вручення повідомлення про підозру зовсім іншим слідчим, що згідно вимог КПК України, вказує на недотримання порядку вручення повідомлення про підозру відповідній особі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином особа отримує таке повідомлення під розписку.

Слід зазначити, що положенням норм статтей 276, 277, 278 КПК України не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (частини друга, третя статті 276 КПК).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.ст. 277, 278 КПК України письмове повідомлення про підозру складається, підписується та вручається, а у разі неможливості такого вручення направляється у спосіб, визначений для вручення повідомлень, в оригіналі та в одному екземплярі.

Між тим, як вбачається з матеріалів провадження, матеріалів кримінального провадження слідчим не здійснено будь-яких інших дій, щодо направлення та вручення повідомлення про підозру відповідно до регламентованих норм ст.ст. 277, 278 КПК України, та в судовому засіданні прокурором таких доказів надано не було

Також слід зазначити, що органом досудового розслідування письмове повідомлення про підозру не направлено у встановлений кримінально процесуальним строк, за адресою місця проживання ОСОБА_1 .

Слідчому судді, в судовому засіданні прокурором не надано розписки, яка підтвердила б, що таке повідомлення про підозру було отримано ОСОБА_1 . Такі докази відсутні і в матеріалах кримінального провадження.

В свою чергу, на повідомленні про підозру від 12.08.2021 так і на повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри відсутній підпис ОСОБА_1 про отримання повідомлення про підозру, а також відсутні докази отримання останнім пам`ятки про права та обов`язки підозрюваної особи у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні сторона захисту неодноразово звертала увагу на те, що повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права не були перекладені на рідну мову ОСОБА_1 - російську, що є також грубим порушенням прав підозрюваної особи у кримінальному провадженні.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє.

Положення ч. 2 ст. 29 КПК України декларують, що особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто, даною нормою кримінально-процесуального закону, визначається обов`язковість повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення на тій мові, якою вона володіє. Недотримання зазначених вимог вказує на вручення повідомлення про підозру із порушенням приписів Глави 22 КПК України.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у ній [Рекомендація Rec (2004)61259].

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 19.12.1989 по справі «Case of Brozicek v. Italy» пункт 38-41), визначено суттєвим порушенням права на захист та вимог ст. 6 Конвенції пред`явлення особі обвинувачення мовою якою він не володіє.

Докази того, що органом досудового розслідування складено переклад повідомлення про підозру російською мовою та повідомлено ОСОБА_1 або ж направлено поштовим зв`язком останньому в матеріалах кримінального провадження відсутні, в судовому засіданні таких доказів також надано не було,.

В свою чергу роз`яснення особі прав та обов`язків підозрюваної особи у кримінальному провадження є невід`ємною частиною процедури повідомлення особі про підозру, а такі процесуальні права та обов`язки мовою якою володіє ОСОБА_1 роз`яснено не було.

А вручення зміненої підозри навпаки є додатковим підтвердженням суттєвих порушень процесуального порядку вручення повідомлення про підозру від 12.08.2021, оскільки лише разом із вказаним документом ОСОБА_1 було складено переклад повідомлення про підозру від 12.08.2021 р. на російську мову.

Таким чином, ці дії органу досудового розслідування із вручення перекладу тексту повідомлення про підозру від 12.08.2021 р. лише в день закінчення досудового розслідування фактично підтверджують, що під час вручення повідомлення про підозру від 12.08.2021 були допущені суттєві порушення вимог процесуального законодавства.

Вручення перекладу зміненої підозри, яка за своїм змістом ідентичною повідомлення про підозру від 12.08.2021, не спростовує незаконності вручення повідомлення про підозру, адже його переклад було вручено безпосередньо за декілька хвилини до закінчення досудового розслідування.

З наведеного випливає, що право підозрюваного або обвинуваченого користуватися послугами перекладача є обов`язковим та невід`ємним елементом права останнього на справедливий суд.

Вручення 11.11.2021 р. ОСОБА_1 повідомлення від 10.11.2021 р. про зміну раніше повідомленої підозри не спростовує вказані вище висновки, з огляду на таке.

Насамперед, слід вказати, що вручення зміненої підозри фактично є визнанням з боку сторони обвинувачення вказаних вище порушень щодо ненадання перекладу відповідних процесуальних документів під час вручення повідомлення про підозру, яке відбулося 12.08.2021 р.

Крім того, із приписів КПК України випливає, що переклад повідомлення про підозру громадянину іншої держави повинен надаватися одночасно з повідомленням про підозру на державній мові, або негайно після відповідної вимоги підозрюваного.

В даному випадку, орган досудового розслідування не надав відповідний переклад ні 12.08.2021 р., ні на неодноразові вимоги ОСОБА_1 та його захисників. Більш того, слідчий початково відмовив в наданні перекладу повідомлення про підозру.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 19.12.1989 р. по справі «Case of Brozicek v. Italy» пункти 38-41), визначено суттєвим порушенням права на захист та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод пред`явлення особі обвинувачення мовою, якою він не володіє.

Також згідно практики Європейського суду з прав людини (справа Камасінські проти Австрії), суд вказав, що обвинувачений, який не володіє мовою, якою ведеться судовий розгляд, може бути поставлений у невигідне становище в тому випадку, якщо йому не буде надано можливість ознайомитися з обвинувальним актом у перекладі зрозумілою йому мовою.

При цьому в розумінні практики Європейського суду з прав людини під обвинувальним актом слід розуміти також і повідомлення про підозру.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що наведені вище норми КПК України, а саме: ч.ч. 2, 3 ст.29, п. 18 ч. 3 ст. 42, ч. 1 ст. 68, КПК України у системному взаємозв`язку із ст.ст. 2, 7 КПК України та нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що деталізовані у відповідній практиці Європейського суду з прав людини, встановлюють обов`язок сторони обвинувачення надати повідомлення про підозру громадянину іншої держави в перекладі на рідну мову підозрюваного, а також залучати перекладача за необхідності.

На переконання слідчого судді, залучення перекладача при врученні ОСОБА_1 повідомлення про підозру було необхідним, оскільки лише за допомогою перекладача він міг реалізувати своє право на роз`яснення йому прав та обов`язків підозрюваного.

Варто зауважити, що право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в статті 6 Конвенції права на справедливий суд. Так, стаття 6 § 3 a) вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51). Стаття 6 § 3 a) Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).

В чинному законодавстві, щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вжиті терміни «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру, а сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття «здійснити повідомлення про підозру».

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що слідчим не дотримано процедуру вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 12.08.2021 року, а також повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 10.11.2021 року.

Окрім того, слід зазначити, що згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Поряд із цим, у рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Враховуючи все вищевикладене, приходжу до висновку про недотримання органом досудового розслідування положень процесуального закону при повідомленні ОСОБА_1 про підозру, що відповідно вказує на неналежність зібраних доказів отриманих після встановлених порушень.

За наведених вище обставин, враховуючи, що органом досудового розслідування не дотримано порядок повідомлення особі про підозру, та те, що своє підтвердження знайшли доводи викладені стороною захисту у поданій скарзі, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру скасувати.

При цьому, недотримання процедури первісного повідомлення про підозру, тягне за собою і порушення процесуального закону при повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри.

Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги захисника щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки кримінально процесуальним законом не визначено механізм реалізації таких дій.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 26, 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 12.08.2021 у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 10.11.2021 у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_3