УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2022 року

м. Київ
Справа № 295/11455/21
Провадження № 51 - 2676 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 року засудженому ОСОБА_4 визначено порядок застосування покарань за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року, з урахуванням вироку Головинського районного суду м. Москви від 11 лютого 2013 року.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 року в касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги, наявні в Єдиному державному реєстрі судові рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги та судового рішення, ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 року засудженому ОСОБА_4 визначено порядок застосування покарань за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року, з урахуванням вироку Головинського районного суду м. Москви від 11 лютого 2013 року. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України з урахуванням відбутого на час постановлення вироку від 24 травня 2018 року покарання за вироком Головинського районного суду м. Москви РФ від 11 лютого 2013 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено засудженому ОСОБА_4 остаточне покарання - 7 років позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_4 у строк покарання за даним вироком час перебування його під вартою у Російській Федерації та етапування з Російської Федерації до України для розгляду кримінального провадження.
Отже, порушене засудженим у касаційній скарзі питання, стосується оскарження судового рішення, постановленого в порядку ст. 539 ч. 6 КПК України.
Щодо вказаного питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок в постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115 кмо 17), зазначивши, що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2, ст. 539 ч. 6 КПК України ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Оскаржувана засудженим ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 року винесена в порядку ст. 539 ч. 6 КПК України, а тому з врахуванням вищезазначеного висновку не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Крім того, відповідно до ст. 539 ч.6 КПК України ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 року може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3