КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 16 липня 2021 року (вих. №4434/16),
за участю ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 16 липня 2021 року (вих. №4434/16), відмовлено.

Ухвала слідчого судді обґрунтована тим, що здійснення досудового розслідування у тих випадках, коли безпосередньо з самої заяви не вбачається наявність хоча би загальних ознак кримінального правопорушення не є виправданим.

Окрім того, заява ОСОБА_5 містила повідомлення про вчинення суддею ОСОБА_6 злочинів, які полягали у відмові у задоволенні його заяви про відвід судді у справі №760/28584/20, а також про ухвалення останньою під час розгляду зазначеної справи низки рішень, що порушують права заявника, то заявник вдався до оскарження цих рішень у позасудовому порядку, а саме шляхом звернення до органу досудового розслідування з заявою про вчинення суддею злочинів.

При цьому, скаржник в своїй заяві не вказав будь-які об`єктивні дані, які дійсно свідчили б про ознаки злочину та підтвердили реальність конкретної події злочину, а передбачена КПК можливість здійсненню впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення через процедуру кримінального переслідування є зазіханням на гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти міжнародного законодавства..
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати Шевченківський районний суд м. Києва розглянути його скаргу за вих. № 4461 /23 від 23,07.2021 року на бездіяльність керівника СУ ДБР, яка виразилася у невнесенні відомостей його заяви за вих. №4434/16 від 16 липня 2021 року, у порядку, визначеному ст. ст. 306-307 КПК.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_5 посилається на необґрунтованість судового рішення, вказує про передчасне прийняття рішення слідчим суддею без повного з`ясування обставин.

Апелянт вважає, що подана ним на ім`я повноважного керівника СУ Державного бюро розслідувань заява про злочин містила всі дані, які необхідні для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Натомість слідчий суддя вдався до оцінки змісту його заяви, що не входить до його повноважень.

На думку ОСОБА_5 , зі змісту ст. 214 КПК України вбачається, що особі, яка звертається до органу досудового розслідування з заявою про вчинення злочину, навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчить про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, не може бути відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР. В подальшому, після перевірки викладених в заяві відомостей, кримінальне провадження може бути закрито на підставі ст. 284 КПК України.

Однак слідчий суддя проігнорував вимоги КПК України, не витребував з Слідчого управління Державного бюро розслідувань матеріали звернення ОСОБА_5 із заявою про злочин, та безпідставно, керуючись лише власним припущенням, незаконно відмовив у задоволенні скарги.

Також апелянт просить поновити процесуальний строк на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року, посилаючись на те, що розгляд справи відбувся без його участі та без його виклику, а копію ухвали він отримав наручну 25 жовтня 2021 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Що стосується клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що воно підлягає до задоволення, скільки заявник в судовому засіданні присутнім не був, копію ухвали отримав після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апелянта про необґрунтованість ухвали слідчого судді, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 16 липня 2021 року подав на ім`я уповноваженого керівника СУ ДБР заяву за вих. №4436/16, в якій просив зареєструвати його заяву про вчинені кримінальні правопорушення суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , однак уповноважені особи не внесли відомості до ЄРДР у відповідності до вимог ст.214 КПК України.
В зв`язку з чим ОСОБА_5 таку бездіяльність оскаржив до суду, і в своїй скарзі просив зобов`язати уповноваженого керівника СУ ДБР внести до ЄРДР відомості за його заявою за вих. №4436/16 від 16 липня 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя виходив з того, що його заява не містить об`єктивних даних, які бдійсно свідчили про ознаки злочину та підтвердили реальність конкретної події злочину, оскільки, на думку слідчого судді, заява ОСОБА_5 містила повідомлення про вчинення суддею ОСОБА_6 злочинів, які полягали у відмові у задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід судді у справі №760/28584/20, а також про ухвалення останньою під час розгляду зазначеної справи низки рішень, які, на думку ОСОБА_5 ,порушують його права, як заявника.
Зазначена заява взагалі не містить відомостей про вчинення суддею дій, які створюють об`єктивну сторону кримінальних правопорушень, перелічених ОСОБА_5 в прохальній частині заяви.
Такий висновок слідчого судді, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Отже, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, ОСОБА_5 у своїйзаяві не навів об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про ознаки злочину та підтвердили реальність конкретної події злочину, а викладення даних, які стосуються процесуальної діяльності судді та суті постановлених ним рішень, з яким не погодився ОСОБА_5 , на переконання колегії суддів, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відомості до ЄРДР слід вносити з тексту заяви, яка може мати ознаки злочину, а перевірити це поза межами кримінального провадження ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено, то колегія суддів зауважує, що хоч кримінальний процесуальний закон і не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових злочину, разом з тим, відомості не по будь-якій заяві про вчинене кримінальне правопорушення тягнуть за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою на те особою, тобто не будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання на до СУ ДБРне тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Окрім того, слід зазначити, що слідчий суддя не вирішував питання, які можуть бути предметом судового розгляду у кримінальному провадженні або віднесені до компетенції слідчого, прокурора під час досудового розслідування, тобто не давав оцінку обґрунтованості заяви та не досліджував докази, а лише вивчив її зміст на предмет наявності відомостей саме про кримінальне правопорушення, які в свою чергу і підлягають внесенню до ЄРДР, а тому доводи апелянта, про те, що твердження слідчого судді по відсутність будь-яких об`єктивних даних, які дійсно свідчили б про ознаки злочину та підтвердили б реальність конкретної події злочину, суперечать вимогам ст. 214 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленої слідчим суддею ухвали за скаргою ОСОБА_5 та підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Державного бюро розслідувань щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою від 16 липня 2021 року (вих. №4434/16), подану в порядку ст. 303 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №761/27311/21

Провадження №11-сс/824/574/2022
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Доповідач ОСОБА_1