Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/542/22
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибережне Ружинського району Житомирської області, громадянина України, пенсіонера, особи з інвалідністю 2 групи загального захворювання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
ОСОБА_4 07 грудня 2016 року, близько 17 год. 35 хв., в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , технічно справним автомобілем "CHEVROLET" моделі "AVEO ТС58U", реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався ним по правій смузі проїзної частини автодороги «Голубівка - Ружин» в напрямку смт. Ружин Житомирської області.
Рухаючись у вказаний день та час, зазначеним транспортним засобом в темну пору доби, по прямій горизонтальній ділянці дороги, навпроти будинку культури, що знаходиться по вул. Набережна, в с. Прибережне Ружинської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району, водій ОСОБА_4 в силу свого алкогольного сп`яніння, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху передньою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який рухався по проїзній частині у попутному з автомобілем напрямку.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно- мозкової травми, забою головного мозку, травматичної субарахноїдальної кровотечі, перелому основи черепа зліва, постравматичного розриву барабанної перетинки зліва, вираженого астено-вегетативного цефалгічного вести було-астенічного синдрому, множинних забоїв м`яких тканин голови та обличчя, закритої травми грудної клітини, забою органів грудної клітки, ЗТЖ: забою передньої черевної стінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Таким чином, необережні дії ОСОБА_4 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Під час досудового розслідування, 31 травня 2022 року між прокурором Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_6 та за письмової згоди потерпілого ОСОБА_5 в приміщенні Бердичівської окружної прокуратури укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі ьа додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену міру покарання.
Захисник ОСОБА_6 просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Потерпілий ОСОБА_5 просить призначити обвинуваченому покарання визначене чинним законодавством України.
Також, потерпілий ОСОБА_5 надав заяву, в якій надає згоду прокурору у кримінальному провадженні на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 що відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить із такого.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків,нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України); угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України).
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що своїми необережними діями які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.286КК України . Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України.
Потерпілий проти укладення угоди про визнання винуватості не заперечив, підтримав заяву про надання добровільної згоди на укладення такої.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, інтересам суспільства не суперечить.
При затвердженні угоди суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, є особою з інвалідністю 2 групи, раніше не судимий, позитивно характеризується, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має постійне місце проживання.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам закону, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке з врахуванням таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
У порядку ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування.
У відповідності до ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31.05.2022 року покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 :
- повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Зняти арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 09.12.2016 р. в частині заборони відчуження автомобіля марки " "CHEVROLET" моделі "AVEO ТС58U", реєстраційний номер " НОМЕР_2 ", номер шасі (рами, кузова) " НОМЕР_3 " бежевого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1 .