Справа № 159/67/22
Провадження № 1-кс/159/1118/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2022 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 06.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчим Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_4 , внесено до суду клопотання про арешт виявлених та вилучених 27.04.2022 під час обшуку в житлі ОСОБА_5 трьох мобільних телефонів: марки IPhone IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , марки IPhone IMEI НОМЕР_3 , марки IPhone IMEI НОМЕР_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 06.01.2022 о 17.00 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , 1982 року народження, жителя АДРЕСА_1 про те, що в період з 22.00 год 05.01.2022 по 06.30 год 06.01.2022 з гаражного приміщення за місцем проживання заявника шляхом пошкодження навісного замка викрадено квадроцикл «Поларіс» №4ХАSVA857JB303113. В ході досудового розслідування поведений обшук в житлі ОСОБА_5 в ході якого виявлено та вилучено три мобільних телефони. Усі перелічені предмети визнані речовими доказами у справі, тому слідчий просив накласти на них арешт з метою збереження для подальшого дослідження та забезпечення можливої конфіскації.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явились, клопотали про розгляд справи у їх відсутності.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 в судове засідання також не з`явився, у письмових запереченнях і заяві просив врахувати відсутність ознак обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення його підзахисним, відсутність загальних підстав для арешту вилученого майна, просив повернути мобільні телефони, водночас не заперечував проти обтяження у виді заборони відчуження у разі, якщо суд дійде висновків про необхідність арешту майна.

У зв`язку з неявкою усіх учасників провадження фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Слідчий суддя вивчивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За приписами ст.131, ст.132, ст.170 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В силу ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати зокрема правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За матеріалами справи 12.07.2022 у присутності представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 проведений огляд усіх трьох мобільних телефонів, з дозволу володільця надано доступ до інформації щодо з`єднань і змісту повідомлень. В ході огляду відомостей, які б могли бути використані в якості доказу обставин, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, не встановлено.

З урахуванням наведено вилучені мобільні телефони не відповідають критерію речового доказу.

Водночас, санкція ч.2 ст.289 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, тому з метою збереження майна слідчий суддя вважає необхідним клопотання про арешт задовольнити частково, заборонити власнику відчужувати мобільні телефони. Потреби у обмеженні права користуватись майном до завершення досудового розслідування слідчим суддею не встановлено.

Повернення майна володільцю не створить перешкод для подальшого розслідування справи.

Відмова чи часткова відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна (ч.3 ст.173 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись статтями 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на виявлені та вилучені 27 квітня 2022 року під час обшуку житла в АДРЕСА_2 три мобільних телефони марки IPhone IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , марки IPhone IMEI НОМЕР_3 , марки IPhone IMEI НОМЕР_4 , що належать ОСОБА_5 .

Заборонити відчужувати арештоване майно.

У забороні користуватись майном відмовити.

Зобов`язати уповноважених осіб Ковельського РУП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_5 або його представнику зазначені мобільні телефони.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1