Справа № 317/681/22
№/п 1-в/317/105/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання у вигляді обмеження волі в ДУ Веселівський виправний центр (№8), звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від зазначеного покарання згідно положень ст. 81 КК України.
В судове засідання засуджений ОСОБА_5 надав заяву в якій клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, просив справу розглянути без його участі.
Представник установи ВВЦ № 8 надав заяву в якій просив справу розглянути без участі їхнього представника, у зв`язку з несправністю технічного обладнання, проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 вважаючи його передчасним, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що засуджений став на шлях виправлення.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання засудженого, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовлено з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді позбавлення волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як вбачаться з матеріалів доданих до клопотання засудженого ОСОБА_4 , останній був засуджений 10.07.2020 вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі та відбуває покарання у ВВЦ № 8. Строк відбуття покарання засудженим обчислюється з 18.04.2021, і на день розгляду подання засуджений вже дійсно відбув більше трьох четвертих строку призначеного судом покарання, що згідно ст.81 КК України свідчить про наявність формально-юридичної підстави для умовно-дострокового звільнення.
Проте, розглядаючи клопотання, суд також враховує, що згідно з положеннями ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
У відповідності з ч. 2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Натомість, як встановлено в судовому засіданні, в матеріалах доданих до клопотання відсутні переконливі докази того, що перебуваючи у місцях обмеження волі засуджений ОСОБА_4 працював на виробництві виправного центру, при цьому має заборгованість за виконавчими листами на загальну суму 94007,89 грн.
Незважаючи на те, що засуджений має 1 заохочення, суд не розцінює його як доведений та беззаперечний факт виправлення засудженого.
Натомість суд звертає увагу на ту обставину, що засуджений ОСОБА_4 загалом сім разів притягався до кримінальної відповідальності, однак продовжив вчиняти злочини.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.
Саме по собі відбуття засудженим 3/4 частини покарання не зобов`язує суд звільнити таку особу від подальшого відбування ним покарання, оскільки це є перш за все правом, а не обов`язком суду.
Отже, встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності переконують суд в тому, що поведінка ОСОБА_4 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
За вищенаведених підстав суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування призначеного покарання - необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, п.2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області до Запорізького Апеляційного суду, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1