Справа № 194/459/22
Номер провадження 1-кп/194/40/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2022 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2022 року за № 0000063 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , 2014 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
13.12.2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Покарання станом на 06.05.2022 року відбув повністю.
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 13 грудня 2021 року був засуджений Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин. Вирок у відношенні ОСОБА_3 , набрав законної сили та надійшов на виконання до Павлоградського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 14.02.2022 року.
21.02.2022 року ОСОБА_3 , під підпис, був ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання, місцем відбуття покарання та кримінальною відповідальністю за ухилення від відбуття покарання. 21.02.2022 року ОСОБА_3 було видане направлення для відпрацювання громадських робіт в КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство», згідно якого він повинен був приступити до відбування покарання з 22.02.2022 року.
Однак, ОСОБА_3 , будучи письмово ознайомленим із необхідністю виконання громадських робіт в КП «ТЖКП», допустив порушення порядку відбування покарання.
Так, 04.03.2022 року відпрацював 2 години громадських робіт замість 4 годин та без пояснень залишив робоче місце, 15.03.2022, 16.03.2022, 17.03.2022, 18.03.2022, 21.03.2022, 22.03.2022, 23.03.2022 року ОСОБА_3 діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього вироком суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини не з`явився до дільниці «Зелене господарство» КП «ТЖКП», для відпрацювання громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомив, чим ухилився від відбування громадських робіт.
25.03.2022 року ОСОБА_3 за вих. № 21/20/326-22/2 та 04.04.2022 року за вих.№21/20/464-22/2 було направлено виклики до органу пробації, однак ні на один виклик він не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.
Також, 01.04.2022, 04.04.2022, 05.04.2022, 06.04.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022 року ОСОБА_3 не з`явився, без поважних причин, до дільниці «Зелене господарство» КП «ТЖКП» для складання графіку виходу для відбування громадських робіт та відпрацювання громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомив, чим ухилився від відбування громадських робіт.
12.04.2022 року ОСОБА_3 , було винесено письмове попередження про те, що в разі подальшого порушення ним порядку та умов відбування покарання, у виді 80 годин громадських робіт, його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.
Таким чином ОСОБА_3 , будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, про що був письмово попереджений 21.02.2022 року, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків, не відбув громадські роботи на дільниці «Зелене господарство» КП «ТЖКП», чим ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Таким чином, ОСОБА_3 із присуджених судом 80 годин громадських робіт відпрацював лише 50 годин.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе визнав повністю та пояснив, що дійсно за вироком суду йому було призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. З порядком відбування покарання у виді громадських робіт був ознайомлений, однак ухилявся від покладених на нього судом обов`язків, в березні та квітні громадські роботи не відпрацював, не з`являвся без поважної причини, про причини неявки нікому не повідомляв. Він розумів, що порушує порядок відбування покарання у виді громадських робіт. Наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України розуміє та наполягає на її застосуванні, у скоєному щиро розкаявся, бажає виправитися, покарання у виді громадських робіт за вироком суду відбув 22.04.2022 року в повному обсязі.
Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо порушення порядку відбування покарання у виді громадських робіт та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діянні знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

Як вбачається з вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровськавід 13 грудня 2021 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. Вирок набрав законної сили 13.01.2022 року.

Як вбачається з листа Павлоградського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 06.05.2022 року № 21/20/609-22/2, ОСОБА_3 засуджений 13.12.2021 року за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин, 22.04.2022 року відбув призначене покарання.
Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєні кримінального проступку.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 доказана, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальний проступок.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 громадянин України, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, розлучений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , 2014 року народження, не працює, за місцем проживання не охарактеризований.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 69-1 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який розлучений, має на утриманні малолітню доньку, за місцем проживання не охарактеризований, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, та обставин, які обтяжують покарання: рецидив злочинів, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд вважає, що для його виправлення та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, але не в максимальній межі, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме щирого каяття, а також того, щообвинувачений дійсно зрозумів свою поведінку, відверто бажає виправитися, висловлює щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що виразилось у бажанні виправити наслідки вчиненого, в межах санкції статті обвинувачення з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався. Клопотань не заявлено.
Цивільний позов, судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1