Справа № 346/4124/22
Провадження № 1-кп/346/624/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується за ч. 1 ст.152 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.09.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів, до 25.10.2022 року.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої (зґвалтування).
В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала подане нею вищевказане клопотання, в обгрунтування якого зазначає про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в разі припинення дії вказаного запобіжного заходу обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу, її близьких родичів та свідків з метою їх схиляння для зміни раніше наданих показань, враховуючи, що йому відоме їхнє місце проживання, а також те, що під час проведення додаткового допиту потерпіла вказала, що родичі обвинуваченого систематично телефонують до її близьких родичів, намагаючись отримати її контактні дані та він за місцем проживання характеризується як агресивний, схильний до вчинення конфліктів та фізичних розправ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Ризик впливу на свідків продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом. Заявлені ризики наявні та обґрунтовані. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення насильницьких злочинів, за ч. 1 ст.122, ч. 2 ст. 296 КК України. Шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого неможливо запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні, та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків. Застосування альтернативного заходу у вигляді застави вважає недоцільним, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства. Щодо доводів обвинуваченого прокурор заперечила, оскільки потерпіла просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже боїться тиску та погроз з його сторони. Крім того, її мати проживає з ним в одному населеному пункті та боїться за свою безпеку.
Потерпіла в підготовче засідання не з`явилася, електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій вказує, що з`явитися в судове засідання не може через занятість на роботі, просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Її представник ОСОБА_5 надіслав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його занятістю як захисника в розгляді кримінальних проваджень, що здійснюються Калуським міськрайонним та Галицьким районним судом Івано-Франківської області.
Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву-повідомлення, в якій зазначив, що між ним та родичами обвинуваченого за його наступною згодою укладено договір про надання правової допомоги в даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Однак, станом на сьогоднішній день відповідний договір між захисником та обвинувачений не укладено, тому відсутні підстави для здійснення ним захисту у вказаному кримінальному провадженні.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора через відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, адже потерпіла та свідки допитані, тиску на них він не здійснюватиме, а також переховуватися від суду не буде. Просить змінити йому вказаний запобіжний захід на домашній арешт або заставу та звільнити його з-під варти. Вказав, що захисник йому не потрібен.
Заслухавши сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри увчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).
«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про її матеріальний та соціальний стан, зв`язками з державою, у якій її переслідують.
При вирішенні даного клопотання суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), за який визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з урахуванням особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, неодружений та характеру висунутого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує йому, реальними залишаються ризики можливого переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та здійснення тиску на потерпілу та свідків при звільненні з-під варти, що свідчить про відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків, та як наслідок існування вказаних в клопотанні ризиків.Ризики, запобігання спробам, яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, з моменту застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати.

Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.
Зміна діючого запобіжного заходу на більш м`який, на переконання суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що у повному обсязі узгоджується з практикою ЄСПЛ, який у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року зазначив, що обмеження в свободі є виправданим за наявності суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків та судових рішень.
Щодо доводів обвинуваченого про можливість зміни йому вказаного запобіжного заходу на домашній арешт, то необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Одні лише доводи обвинуваченого про зміну йому вказаного запобіжного заходу на домашній арешт не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для зміни йому запобіжного заходу з урахуванням встановлених конкретних обставин даної справи.
За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено із застосуванням до потерпілої насильства, суд не вбачає підстав для визначення йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки застава не здатна запобігти ризикам вчинення обвинуваченим вказаних вище дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.177-184, 315, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи заставу відмовити.
Обрати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто 17 грудня 2022 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_4 утримувати під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».
Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження та начальнику Державної установи"Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)".

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1