КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

07 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою підготовчого судового засідання від 27 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва вирішив направити кримінальне провадження № 000475 від 07.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, до Київського апеляційного суду для вирішення питання щодо звернення з поданням до Верховного Суду про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання прокурора та обрав обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 24 вересня 2022 року, включно.

Приймаючи рішення щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, а також із встановлених даних про особу обвинуваченого, який не працює, а отже не має стабільного джерела доходів, що у своїй сукупності вказує на існування реального ризику щодо можливості останнього, перебуваючи на волі, впливати на інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому згадані обставини, на думку суду, свідчать про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на нічний домашній арешт. Встановити обвинуваченому ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з усіма дійовими особами, які зазначені в підозрі.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду, є прийнятою з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, а тому є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не мотивував свої висновки та не навів обґрунтування існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження можливості ОСОБА_5 переховуватись від суду, не з`являтись у судові засідання, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.
Також, як вважає апелянт, судом не оцінені в сукупності та не взяті до уваги всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Крім того, захисник вказує на те, що ОСОБА_5 уклав угоду з прокурором про визнання винуватості, а тому, вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Доводи суду першої інстанції щодо наявності наведених в ухвалі ризиків, як вважає апелянт, носять неконкретний та абстрактний характер, що не дає змоги дійти висновку про наявність зазначених ризиків, оскільки відсутні будь-які конкретні докази обґрунтування щодо намірів або дій ОСОБА_5 , направлених на можливість переховування від суду, вчинити інше кримінальне провадження.
Наведені факти, з урахуванням норм Європейського суду з прав людини, захисник обвинуваченого звертає увагу на те, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину та невизнання вини не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та тримання під вартою не повинно бути продовжене через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити її без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, в тому числі для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі обрати обвинуваченому запобіжний захід.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на інших учасників у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що наведені в ухвалі суду ризики носять абстрактний характер, що не дають змоги дійти висновку про існування зазначених ризиків, оскільки відсутні будь-які конкретні докази про наміри або дії ОСОБА_5 , направлені на перешкоджання кримінальному провадженню чи вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою та, враховуючи їх сукупність, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді.
Не залишись поза увагою суду при обранні запобіжного заходу і інші про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі відомості щодо його соціальних зв`язків та стану здоров`я. Проте, зазначені обставини, на обґрунтоване переконання суду першої інстанції, не зменшують суттєво істотних ризиків, існування яких було встановлено судом, а тому вони не можуть служити підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1, КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року, відповідно до якої суд обрав щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 24 вересня 2022 року, включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 761/13485/22

Номер провадження: 11-кп/824/3018/2022
Категорія: ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України
Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8
Доповідач - суддя ОСОБА_1