Справа № 569/9987/22
УХВАЛА

про арешт майна

25 серпня 2022 року м. Рівне
Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , власника майна ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
Слідча, у рамках кримінального провадження № 0000045 від 17.06.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, звернулась до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно, що було вилучене в ході обшуку, у приміщеннях, що знаходяться на за адресою: АДРЕСА_1 на території Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗАК?АВТО".
В обґрунтування клопотання вказує, що 10.05.2022 року до Рівненської обласної прокуратури надійшов рапорт старшого оперуповноваженого УСБУ в Рівненській області про те, встановлено факт продажу транспортних засобів на території Рівненської області, ввезених на митну територію України як гуманітарна допомога для потреб Збройних сил України.

20.07.2022 року на підставі Ухвали слідчого судді Рівненського міського суду було проведено обшук у приміщеннях, що знаходяться на за адресою: АДРЕСА_1 на території Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗАК?АВТО" (згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником є Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЗАК?АВТО") з метою відшукання та вилучення автомобілів, ввезених на територію України у вигляді гуманітарної допомоги, відповідно до Декларацій про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, та документів, що стосуються ввзення таких автомобілів та інших речей, які мають суттєве значення для даного кримінального провадження, та які можуть бути використані як докази у ході досудового розслідування та судового розгляду.

В ході проведення обшуку за вказаною адресою, було виявлено та вилучено речі, які вказані в клопотанні, стосовно яких надано дозвіл ухвалою слідчого судді на їх відшукання та вилучення

Слідча та прокурор в судовому засіданні покдикаючись на вищевикладене, клопотання підтримали та вказують про необхідність накладення арешту на вищевказане майно.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, вказав. що вказане клопотання слідчого є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив повернути йому посвідчення водія та заперечував проти накладення арешту.

Власник майна ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 17.06.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.
20 липня 2022 року, в ході обшуку, який проводився у приміщеннях, що знаходяться на за адресою: АДРЕСА_1 на території Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗАК?АВТО" виявлено та вилучено майно вказане в клопотанні.

Як вбачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до уставленої практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому з метою збереження речових доказів та унеможливлення вчинення подальших дій, пов`язаних із відчуженням, які можуть призвести до втрати чи пошкодження, знищення слідів вчинення кримінального правопорушення, слідча суддя дійшла висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане вилучене в ході обшуку 20.07.2022 року майно, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчасуддя, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, а саме на: автомобіль марки «Nissan Navara» IRL 04-KY-4523, номер кузова НОМЕР_1 ; автомобіль марки «Mitsubishi L200» IRL 01- НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ; копії звернень громадських організацій та військових частин в кількості 6 штук; копії документів на іноземній мові на 11 аркушах; грошові кошти в розмірі 650 доларів США, купюрами по 100 та 50 доларів США; грошові кошти у розмірі 1000 гривень 2 купюрами 500 гривень з серійними номерами № ЗБ2271691, ХГ2144271; грошові кошти у розмірі 500 гривень, купюрами 200 гривень 2 штуки та 100 гривень; 2 декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою на автомобілі «Nissan Navara» та «Mitsubishi L200», та 2 європейськіі паспорти (свідоцтва про їх реєстрацію); рожева папка з копіями різних документів - вилучені 20.07.2022 року під час проведення обшуку у приміщеннях, що знаходяться на за адресою: АДРЕСА_1 на території Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗАК?АВТО" та позбавити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та всіх інших осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , яке вилучено в ході обшуку 20.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 на території Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗАК?АВТО" повернути власнику ОСОБА_9 .

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА