Справа № 466/2527/22
Провадження № 1-кс/466/575/22
УХВАЛА
«29» квітня 2022 року м. Львів
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, зареєстрованого до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000369 від 26 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

у с т а н о в и в :

27 квітня 2022 року слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000369 від 26.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 26 квітня 2022 року, приблизно о 18 год. 30 хв., маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_6 , через раптово виниклі неприязні стосунки із ним, перебуваючи поблизу будинку №402, що по вул. Шевченка у м. Львові, тримаючи у своїй руці ніж, наніс ним удар в ділянку грудної клітки, внаслідок чого наступила смерть потерпілого, тобто вчинив умисне вбивство ОСОБА_6

26.04.2022 о 21:32 год., за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 402 в порядку ст. 208 КПК України було затримано особу, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено особисті речі підозрюваного, а саме:

- мобільний телефон марки «Хуавей» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із sim-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 ;

- кофта з капюшоном чорного кольору на застібку;

- чорного кольору спортивні штани;

- тапочки чорного кольору.

У подальшому вказані речі, вилучені під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки такі, ймовірно зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Враховуючи викладене слід невідкладно накласти арешт на вищевказані речі, оскільки, таке зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу викличе труднощі чи перешкоджатиме встановленню істини.

Враховуючи викладене, просить клопотання задовольнити.

Від слідчого поступила заява про розгляд клопотання у її відсутності.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи мотиви клопотання та його обґрунтування слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, правову підставу для арешту майна, визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення його збереження приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України,

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речі, які вилучено 26.04.2022 під час затримання особи, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Хуавей» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із sim-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_3 ;

- кофта з капюшоном чорного кольору на застібку;

- чорного кольору спортивні штани;

- тапочки чорного кольору.

Виконання ухвали доручити слідчому слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1