Справа №385/654/22
Провадження №1-кп/385/66/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 18.05.2022 року, стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вікнина Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого та такого що не навчається, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не одруженого, не судимого, але який раніше вчинив суспільно небезпечне діяння:

- 25.02.2016 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання. 02.06.2017 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області припинено примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом стосовно ОСОБА_3 , так як внаслідок проведеного лікування стан хворого покращився,

у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2022 року близько 08 год. 00 хв. у ОСОБА_3 з`явилося раптове бажання на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Невідкладно реалізовуючи вказаний задум ОСОБА_3 через незамкнені вхідні двері незаконно проник до житлового будинку, належного ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де в спальній кімнаті на ліжку виявив банківську картку ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 та папір із даними пін-коду до неї. В подальшому реалізуючи свій задум, спрямований на заволодіння банківською карткою, ОСОБА_3 , страждаючи психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів (згідно МКХ-10, F-71.1), що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, заволодів офіційним документом банківською карткою ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_7 та даними пін-коду до неї, які в подальшому використав для зняття коштів та розрахунку в продуктових магазинах.

Крім того, 12.05.2022 року близько 08 год. 00 хв. у ОСОБА_3 з`явилося раптове бажання на вчинення таємного викрадення чужого майна.

Невідкладно реалізовуючи вказаний задум ОСОБА_3 , під час дії правового режиму воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), через незамкнені вхідні двері незаконно проник до житлового будинку, належного ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де в спальній кімнаті на ліжку виявив банківську картку ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 та папір із даними пін-коду до неї. В подальшому реалізуючи свій задум, спрямований на заволодіння банківською карткою, ОСОБА_3 , страждаючи психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів (згідно МКХ-10, F-71.1), що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, заволодів офіційним документом банківською карткою ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_7 та даними пін-коду до неї.

Одержавши можливість користуватися банківською карткою ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , виданою на ім`я ОСОБА_7 , 12.05.2022 року у період часу з 08.00 по 18.00 години ОСОБА_3 шляхом вільного доступу заволодів грошовими коштами в сумі 3203 гривні 50 копійок, належними ОСОБА_7 , а саме: шляхом зняття їх частини в сумі 1800 гривень за допомогою банкомату ПрАТ «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Гайворон, вул. Радянська, 1/18, а також шляхом безготівкового розрахунку під час придбання продуктів харчування в магазині «Булочна Близнюки», за адресою: вул. Незалежності, 58А, с.Червоне Голованівського району Кіровоградської області, на загальну суму 1403 грн. 50 коп.

В результаті вчинення суспільно небезпечного діяння потерпілому ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на загальну суму 3203 гривні 50 копійок.

Таким чином, дії ОСОБА_3 , містять ознаки суспільно-небезпечних діянь, передбачених: ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікованого як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла, вчинена в умовах воєнного стану; ч. 1 ст. 357 КК України, кваліфікованого як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.

ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав свою вину по всіх епізодах у вчиненні суспільно небезпечних діянь, від дачі показів відмовився.
Причетність ОСОБА_3 до вчинення суспільно-небезпечних діянь передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України підтверджується:

- показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що 12.05.2022 року до неї додому прийшов ОСОБА_9 та попросив викликати йому таксі, щоб поїхати до м. Гайворон та зняти зі своєї банківської картки пенсію, однак вона відмовила йому, оскілки не мала такої можливості. Після даної розмови вони разом пішли до магазину «Близнюки» в селі Червоне придбати продукти харчування. За дану покупку, на суму близько 700 грн., банківською картою розрахувався ОСОБА_9 . Потім вона спитала чи може ОСОБА_9 позичити їй кошти, на що останній дав їй банківську картку зеленого кольору, пін-код був на листку паперу, та пояснив, що картка і гроші його. Цього ж дня у м. Гайворон біля магазину «АТБ» з банкомату вона зняла з наданої їй картки кошти у сумі 1800 грн.

- протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2022 року від потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 17.05.2022 року та фото таблицею до нього, в ході якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення по АДРЕСА_3 ;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.05.2022 року за №0000074 про внесення відомостей про вчинення суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за фактом вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану;
- протоколом огляду предметів від 21.05.2022 року, в ході якого оглянуто банківську картку ПрАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 та папір із даними пін-коду до неї;

- постановою про визнання речовим доказом від 21.05.2022 року;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.05.2022 року за №0000080 про внесення відомостей про вчинення суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за фактом вчинення викрадення, офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №164 від 14.06.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає психічним захворюванням у формі помірної розумової відсталості зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів (згідно МКХ-10, F-71.1). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінуємих правопорушень ОСОБА_3 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ст.19 ч.2 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
Обставини вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено наступне.

Згідно довідки № 16 від 30.05.2022 року виданою КНП «ЦМЛ» Гайворонської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні Гайворонської ЦМЛ з 28.09.2020 року по 02.10.2020 року з приводу алкогольної залежності у формі запійного п`янства.

Згідно довідки № 57 від 19.05.2022 року виданою КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради ОСОБА_3 на диспансерному обліку у кабінеті лікаря-нарколога не знаходиться за допомогою не звертався.

Згідно довідки № 42 виданою КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради ОСОБА_3 перебуває на обліку в лікаря психіатра та звертався за допомогою. Діагноз: F-70.
Відповідно до характеристики від 18.05.2022 року № 123 виданою Червоненським старостинським округом Гайворонської міської ради ОСОБА_3 характеризується негативно, громадський порядок не порушує. На даний час не працює. Часто знаходиться в алкогольному сп`янінні.
Згідно ухвали Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 року, справа № 385/101/16-к, за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

14.07.2016 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області, справа № 385/874/16-к, ОСОБА_3 змінено застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді примусового лікування в амбулаторному порядку на стаціонарне примусове лікування в психіатричній лікарні.

02.06.2017 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області, справа № 385/435/17, припинено примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом стосовно ОСОБА_3 , так як внаслідок проведеного лікування стан хворого покращився,

Положеннями статті 503 КПК України визначено дві підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до статті 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Відповідно до положень, передбачених ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Таким чином, суб`єктом примусових заходів медичного характеру є три категорії осіб: неосудні, обмежено осудні та осудні суб`єкти, які після скоєння злочину захворіли на психічну хворобу.

Згідно з положеннями ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що така особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пункт 1 «е» даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом... основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно-небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Із системного аналізу статті 19 КК України вбачається, що неосудність, так само, як і осудність, - юридичне поняття. У зв`язку з цим висновок про осудність чи неосудність особи по конкретній справі робить суд (а в процесі попереднього розслідування - орган дізнання, слідчий чи прокурор), спираючись на результати судово-психіатричної експертизи. Крім того, стан неосудності особи визначається лише на момент вчинення нею суспільно небезпечного діяння. Оскільки неосудний не може бути суб`єктом злочину, він не підлягає кримінальній відповідальності, але згідно з ч. 2 ст. 19 КК України до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, які не є покаранням.

На час розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження, відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України. Згідно з вимогами діючого законодавства закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 і 5 ст. 513 КПК України - у разі, якщо особа видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба у застосуванні цих заходів.

На підставі оцінених доказів та висновку і рекомендацій експерта, суд приходить до висновку, що оскільки на час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 не може усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, то це виключає можливість застосування до нього покарання, та приходить до висновку про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Цивільний позов та процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, 395, 512, 513, 516 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Гайворонського відділу Голованівської окружної пр окуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікнина Гайворонського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази по кримінальному провадженню:

- банківська картка ПрАТ «Приватбанк» №440772, видана на ім`я ОСОБА_7 , а також фрагмент паперу із написаним ПІН-кодом до банківської картки, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити останньому як власнику.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1