№ провадження 1-кп/208/304/22
ВИРОК
Іменем України
28 квітня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000705 від 04.11.2021 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська Луганської обл., громадянина України, який офіційно не працевлаштований, не навчається, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимий 05.11.2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений із іспитовим строком тривалістю 1 рік, вирок набрав законної сили 05.12.2021 року, -

встановив:
24.10.2021 р. приблизно о 23:30 год., неповнолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з неповнолітнім ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 проходили біля будинку АДРЕСА_3 , де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_4 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення у ОСОБА_8 будь якого майна, яке знаходилось при ньому та могло мати майнову цінність, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, вчинене повторно.

Реалізуючи свій раптовий протиправний умисел, 24.10.2021 р. приблизно о 23:30 год., перебуваючи біля будинку № 1 по просп. В. Стуса в м. Кам`янському, що є територією Заводського району міста, ОСОБА_4 , не повідомляючи про свої злочинні наміри ОСОБА_7 , діючи умисно, вчиняючи корисливий злочин повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій та те, що своїми протиправними діями він вчиняє протиправне поза волею власника вилучення чужого майна, підійшов зі спини до ОСОБА_8 та, для подавлення його волі до можливого супротиву протиправним діям, наніс один удар ногою в область спини, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю з висоти власного зросту на коліна.

Після цього, ОСОБА_4 наніс кілька ударів по спині та корпусу потерпілого руками і ногами з обох боків (усього не більше 10 ударів), що спричинило фізичний біль ОСОБА_8 та не спричинило тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_8 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я. Після цього ОСОБА_4 рукою вийняв з лівої бокової кишені куртки ОСОБА_8 належний останньому мобільний телефон «SAMSUNG SM-J710FN/DS (SEK)», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого складає 1 170, 00 грн, в якому знаходилась сім-картка № НОМЕР_3 , яка майнової цінності не має. Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_4 рукою вийняв з правої бокової кишені куртки ОСОБА_8 належний останньому гаманець виготовлений із шкіри коричневого кольору, в якому знаходились банківська картка банку «Альфа-Банк» та банківська картка банку «Пумб», а також забрав срібну каблучку потерпілого, які майнової цінності не мають. Таким чином, ОСОБА_4 відкрито викрав вказане вище майно потерпілого ОСОБА_8 , застосувавши відносно останнього насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я останнього.

Доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду пояснив, що 24.10.2021 року у нічний час доби проходив з другом повз чоловіка з ознаками алкогольного сп`яніння, вирішив його пограбувати, декілька разів вдарив, той не пручався, прохав не бити та віддав майно добровільно, зокрема мобільний телефон та каблучку. В подальшому викрадене майно він продав, отримані кошти витратив на власні потреби. На вчинення злочину його ніхто не схиляв, його утримує матір та він має належні умови проживання. Щиро кається у вчиненому, прохає суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 надав до суду заяву про проведення підготовчого та судового провадження за його відсутності, цивільний позов ним не заявлено, щодо виду та міри покарання підтримує позицію прокурора.

Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно приписів ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим, докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаному із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, встановлена і доведена.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, класифікується як тяжкий злочин;

- особу винуватого, який на момент вчинення кримінального правопорушення був несудимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, на диспансерному обліку не спостерігається, скарги за місцем проживання відсутні;

- за місцем навчання зарекомендував себе як учень із низькими здібностями, який не проявляє інтересу до навчання, школу відвідує не систематично. За характером схильний до порушень поведінки, не перебуває на профілактичному обліку в органах поліції, відсутність дорослих підбурювачів кримінального правопорушення;

- висновок судово-психіатричного експерта № 177 від 17.12.2021 року, згідно якого, ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки в період вчинення інкримінованого йому діяння не страждав і на час проведення експертизи не страждає, виявляв раніше і виявляє на час проведення експертизи легку розумову відсталість з поведінковими розладами, міг і може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, у застосуванні відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує;

- його соціальний та сімейний стан, а саме неперебування у шлюбі, відсутність офіційного працевлаштування та осіб на утриманні;

- наявність обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання;

- досудову доповідь, формалізовану інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням приписів ч. 4 ст. 70 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов потерпілим не заявлений. Клопотань щодо обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили до суду не надходило. По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, зі скасуванням застосованих заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України з огляду на припинення існування обставин, що були підставами для їх застосування. На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, призначеного вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.11.2021 року більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він впродовж іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави вартість проведеної судової товарознавчої експертизи № 5865-21 від 12.11.2021 року у сумі 343, 22 грн (триста сорок три гривні двадцять дві копійки).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді № 208/9472/21, 1-кс/208/2142/21 від 17.11.2021 року на речовий доказ - мобільний телефон «SAMSUNG SM-J710FN/DS (SEK)», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 скасувати та повернути вказане майно потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1