ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1942/21 Номер провадження 11-кп/814/429/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
особи, щодо якої вирішується
питання про застосування
заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000420 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миргород Полтавської області, українки, громадянки України, незаміжньої, з неповною вищою освітою, не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з ухвалою суду 06.07.2021 о 16 год. 47 хв. до чергової частини Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області зі служби «102» від посадових осіб швидкої медичної допомоги надійшло повідомлення про те, що 06.07.2021 о 16 год. 45 хв. ОСОБА_8 висловлює наміри здійснити самогубство шляхом стрибку з мосту, перебуваючи поблизу Миргородської ЗОШ №3 за адресою: Полтавська область м. Миргород вул. Гоголя, 10. Відповідно до п. 1 ч. 1 Розділу ІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 111 від 16.02.2018, черговим чергової частини Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за вищевказаним повідомленням на місце події за адресою: м. Миргород вул. Гоголя, 10, направлено наряд слідчої оперативної групи Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області у складі: старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 та оперуповноваженого СРЗПВ ВКП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_11 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, а саме органу Національної поліції, які в подальшому встановили місцеперебування ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, 06 липня 2021 близько о 17 год. 45 хв. ОСОБА_8 , яка відповідно до акту судово-психіатричного експерта №270 від 15.07.2021 будучи позбавленою можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, внаслідок хронічного психічного захворювання, перебувала неподалік території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , на проїзній частині дороги, де знаходячись поруч з працівником поліції в однострої слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 , в усній формі, тримаючи у своїй правій руці кухонний ніж та демонстративно розмахуючи ним висловила погрози застосування насильства щодо працівника правоохоронного органу, який сприйняв ці погрози як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

У подальшому ОСОБА_8 тримаючи у своїй правій руці кухонний ніж, знаходячись поруч з працівником поліції, слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 , нанесла йому один удар в ділянку правої руки, чим спричинила останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді рани, що розташована на тильній поверхні правого передпліччя в нижній третині, яка могла утворитися від дії гостро-ріжучого предмету.

Не погоджуючись з ухвалою суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою призначити ОСОБА_8 амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.
Зазначає, що призначаючи примусовий захід медичного характеру суд керувався виключно актом судово-психіатричної експертизи №270 від 15,07.2021, з моменту проведення якої і до постановлення вироку пройшло більш ніж п`ять місяців, а ОСОБА_8 своєю поведінкою у всіх без виключення судових засіданнях дала підстави вважати, що стала на шлях видужання, усвідомлювала наслідки своїх протиправних дій, просила вибачення у потерпілого, поводилась чемно та спокійно, а отже її ступінь суспільної небезпеки, знизився.
Окрім цього, зазначає, що лікування ОСОБА_8 у медичному закладі полягає лише у регулярному вживанні заспокійливих таблеток, інших лікувальних процедур з нею не проводять, тому є всі обґрунтовані підстави вважати, що її лікування може бути продовжено в амбулаторних умовах під наглядом її батька.
Додає, що за своїм психічним станом ОСОБА_8 не становить суспільної небезпеки, тому подальшого застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні не потребує та може бути переведена на амбулаторне примусове лікування.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги та її законного представника ОСОБА_9 , яка поклалася на розсуд суду, заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Приписами п.1 ч.1 ст.93 КК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Нормами ч. 1 ст. 503 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Згідно зі ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.
Таким чином, за змістом наведених положень КК України, конкретний вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, а також від ступеня небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб.
Сам факт вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння за обставин встановлених судом учасниками не оспорюється та судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи №270 від 15.07.2021, ОСОБА_8 на час проведення обстеження виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме: шизофренії параноїдної форми, яке позбавило її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься інкриміноване їй діяння і позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на час обстеження. ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Даний висновок експертизи є вмотивованим, науково обґрунтованим, достатньо інформативним, базується на безпосередньому дослідженні підекспертної і не викликає сумніву в його об`єктивності, відповідає вимогам ст.101 та ст.102 КПК України та стороною захисту не оспорюється.
Дослідження проведене з дотриманням процесуального порядку призначення й проведення експертизи, ґрунтується на допустимих доказах.
Тому, застосовуючи до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого рішення та обрав саме той вид госпіталізації, який був рекомендований експертом у висновку.
Крім цього, з матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 04.02.2022 за заявою лікаря психіатра 3-А відділення Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_8 продовжено застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, що спростовує доводи захисника про те, що на час розгляду справи ОСОБА_8 стала на шлях видужання та усвідомлювала наслідки своїх протиправних дій.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, з урахуванням ступеню небезпечності ОСОБА_8 для себе та інших осіб, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3