Справа № 502/636/22
Провадження № 1-кп/946/593/22
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

13 жовтня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
перекладача ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0001114, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арташат Вірменії, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України (далі КК),

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ґулістан Республіки Узбекистан, громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК,

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується

На розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходяться обвинувальний акт й додані до нього документи у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК, та останньою за часом ухвалою попереднього складу суду від 15.08.2022 року продовжено застосування до вказаних обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 14.10.2022.

Прокурором ОСОБА_4 в порядку ч.3 ст.315 КПК до суду подано письмове клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, мотивуючи його тим, що судовий розгляд ще не розпочатий, строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, а ризики, які існували в ході досудового розслідування й передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК (зокрема, переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні), не відпали.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, просив обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою проживання родичів: АДРЕСА_2 . Захисник ОСОБА_8 також зазначив, що у клопотанні прокурора лише перелічені ризики, але вони жодним чином не обґрунтовані.
Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_9 підтримали вищевказану позицію.
Представники потерпілого ОСОБА_10 і ОСОБА_11 звернулись із заявами, в яких просили розглядати кримінальне провадження на стадії підготовчого судового засідання так і по суті без їх участі.

Оцінка та висновки суду

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов такого висновку.
За частиною третьою статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до статті 177 означеного Кодексу метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.
З огляду на статтю 178 вказаного Кодексу при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У справі «Смирнови проти Росії» (п.60) Європейський суд з прав людини зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».
Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів судового провадження вбачається, що за ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.08.2022 продовжено строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
За обвинувальним актом, ОСОБА_6 висунуті обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого і тяжкого злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК , відповідно, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, за сукупністю яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення для можливого ризику втечі, який однак повинен оцінюватися у світлі наведених вище факторів.

Так, як слідує з обвинувального акту та встановлено під час підготовчого провадження, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 одружений та має місце проживання в Одеській області, останній офіційно непрацевлаштований і суспільно-корисною працею на час затримання не займався, не має утриманців, є громадянином іншої країни.
Наведені обставини, незважаючи на досить тривалий термін перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, у своєї сукупності обумовлюють недостатню міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання, що у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини останнього у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, частково підтверджують актуальність існування ризиків можливого ухилення обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Крім того, враховуючи, що судовий розгляд у цьому кримінальному проваджені ще не розпочатий, судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК, не допитані потерпілий та свідки, а відповідно до ч. 2 ст. 23 КПК не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, він, перебуваючи на свободі, може застосувати спроби незаконно вплинути на свідків та інших осіб шляхом умовлянь та погроз з метою схилити до зміни своїх показань під час судового розгляду. Тому, суд також погоджується з тим, що продовжує існувати і ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК.
Більше того, з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, під час якого можуть виникнути непередбачувані обставини, які можуть становити небезпеку як для самого обвинуваченого, так і для суспільства, а також те, що підрозділи Національної поліції в цей час виконують інші важливі завдання з урахуванням введеного воєнного стану, то вищезазначені існуючі ризики значно збільшуються, а здійснення контролю щодо їх упередження та за поведінкою обвинуваченого значно ускладняється у випадку застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_8 та позицію його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, запропонований стороною захисту запобіжний захід є неспівмірним з інкримінованими вказаному обвинуваченому кримінальними правопорушеннями, тяжкістю висунутого йому обвинувачень та їх наслідками, а доводи захисника не містять переконливих підстав застосування такого м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, що обумовить гарантії його явки до суду та належну процесуальну поведінку.
Між тим, стороною захисту в судовому засіданні не доведено наявність згоди власника за наведеною вище адресою на перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому житлі протягом строку дії домашнього арешту, а відтак у випадку застосування до останнього такого запобіжного заходу тягне порушення конституційного права власника цього житла на недоторканність і позбавляє права осіб, які там проживають, на повагу до особистого життя, оскільки відповідно до ч.5 ст.181 КПК, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває.

Згідно з п.3.11 «Мінімальних стандартних правил ООН стосовно заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням (Токійські правила)», затверджених резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1990 року, у процесі застосування не пов`язаних із тюремним ув`язненням заходів необхідно дотримуватись права власності та права підозрюваного на особисте життя, а також права на особисте життя його сім`ї або осіб, які разом з ним проживають.

Отже, дотримуючись справедливого балансу між інтересами суспільства і правами обвинуваченого ОСОБА_6 на особисту свободу, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до означеного обвинуваченого не зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, внаслідок чого клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК, враховуючи тяжкість злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_6 , беручи до уваги встановлені ризики, інші обставини кримінального правопорушення, суд вважає за можливе визначити розмір застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, який, на думку суду є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК .
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, ч. 3 ст. 315, ст.ст. 370 372 КПК, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 11 грудня 2022 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК, у розмірі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 КПК наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному провадженні.

Додатково роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що згідно зі ст.182 КПК, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого обвинувачений звільняється з-під варти.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, також роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у випадку звільнення з-під варти під заставу та якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України та використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинучаеного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 11 грудня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , а також направити для виконання до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1