Справа №591/1310/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/241/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

03 травня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/1310/22 за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 22.04.2022 про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

слідча ОСОБА_7

власника майна ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого, оскільки слідчий суддя належним чином не врахував, що він не спілкується зі своїм братом ОСОБА_10 (власником ютуб-каналу, що дискредитує владу України) та засуджує такого роду його дії. Також, просить врахувати, що слідчим за результатом проведених слідчих дій не було виявлено жодної його причетності до розслідуваного кримінального провадження.

22.04.2022 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_11 , звернувся старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 , яке обґрунтував тим, що в провадженні СУ ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0000052 від 09.04.2022 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК. ОСОБА_13 на власній інтернет-сторінці в соціальних мережах Facebook та Youtube розповсюджував відеозаписи та інформаційні пости, у яких публічно заперечував здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України та вчинив публічні заклики громадянам України щодо підтримки рішень та дій держави-агресора. В одному із відео, особа призиває мешканців України покинути країну, а за можливості виїхати до РФ. Також, у своїх медіа файлах останній розповідає про розташування ЗСУ на місцевості та можливі шляхи відступу українських військ. На даний час точне місце перебування ОСОБА_13 не встановлено, однак є дані, що підтверджують факти його спілкування зі своєю дружиною ОСОБА_14 та сином ОСОБА_15 .

Обшук проведений за адресою: АДРЕСА_1 .

22.04.2022 слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми було накладено арешт на майно вилучене в ході обшуку 21.04.2022, саме:

- Банківська картка «Otp bank» № НОМЕР_1 ;

- Банківські картки «Приват банк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ;

- USB флеш носій «ІВМ» та «GOOD RAM 16Gb»;

- SD-карта «Transcend 8 GB»;

- Мобільний телефон «Samsung GT-J8190» сірого кольору в чохлі-книжка чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , з сім-карткою за номером НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон «Nokia 101», ІМЕН: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , сірого кольору, з сім-карткою «Лайфселл»;

- мобільний телефон «Хіаоті Redmi 7», ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 синього кольору в прозорому силіконовому чохлі;

- мобільний телефон «Хіаоті M2004J19AG», ІМЕН: НОМЕР_10 , ІМЕІ 2:

НОМЕР_11 , серійний номер НОМЕР_12 з сім-карткою за номером НОМЕР_13 , зеленого кольору в чохлі-книжка чорного кольору;

- Планшет «Lenovo Idea Tab A1000L-F», серійний номер НОМЕР_14 , чорного кольору;

- планшет «ASUS KOI A», серійний номер НОМЕР_15 , чорного кольору з SD-картою «micro SD 2Gb №CD-C02G»;

- Банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_16 ;

- Банківська картка «Альфа Банк» № НОМЕР_17 ;

- Банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_18 ;

- Системний блок «LG Spirit», чорного кольору, серійний номер НОМЕР_19 ;

- Нетбук «Asus Ell PC 1001 РХ», серійний номер 15G29L1000300, білого кольору із зарядним пристроєм;

- Ноутбук «HP» серебристого кольору із зарядним пристроєм.

21.04.2022 вище зазначене майно постановою слідчого було визнано речовини доказами.

Зважаючи на те, що вилучене в ході обшуку майно є речовими доказами, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 22.04.2022 клопотання слідчого було задоволено і на вказане вище майно був накладений арешт. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що вилучене майно може містити відомості, які ймовірно будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи власника майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу слідчого судді, доводи слідчої ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а ч. 3 цієї статті регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-3, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3-4 ч. 2 ст. 170 КПК); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області та наклавши арешт на майно, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що вилучене майно є речовими доказами, а настання інших наслідків, зокрема відчуження, пошкодження, приховування може перешкодити кримінальному провадженню. При цьому слідчий суддя вважав, що у кримінальному провадженні доведено існування сукупності підстав та розумних підозр рахувати, що вилучене майно є доказом злочину, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК.

Однак такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не умотивовані та ґрунтуються на вимогах КПК.

Зокрема, як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 09.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК.

21.04.2022 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого тимчасово вилучено майно, зазначене в клопотанні слідчого, на яке 22.04.2022 слідчим суддею було накладено арешт з метою збереження якого як речового доказу.

Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із долучених до апеляційної скарги документів, матеріалів кримінального провадження та клопотання прокурора, вбачається, що будь-яких даних, які б могли бути корисні розслідуваному кримінальному провадженню у вилучених у ОСОБА_8 речах не знайдено.

Окремо прокурор у своєму клопотанні зазначив, що вилучене майно інтересів для слідства не становить.

Таким чином, клопотання про арешт майна подано з істотним порушенням процесуального строку, зокрема як слідчим, так і прокурором поставлено під сумнів сама мета клопотання (збереження речових доказів), оскільки органом досудового розслідування визнано, що жодного доказового значення вилучене майно не має, а тому потреба у його подальшому арешті є не доцільною.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену судову практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протоколі Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави в право володіння особою майном у кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, здійснено без урахування вимог кримінального процесуального закону, тобто без достатніх на те правових підстав, а тому таке втручання не є виправданим.

Постановляючи ухвалу про арешт, слідчий суддя не дотримався вимог ч. 2 і ч. 4 ст.173 КПК, не врахував реальну можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту цього майна для третіх осіб.

Таким чином, не дотримавшись вимог ст. 131, 132, 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих фактичних обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог КПК, внаслідок чого ухвала про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга власника майна задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне після скасування ухвали слідчого судді постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 22.04.2022 щодо накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 21.04.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_16 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4