ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1090/22 Справа № 202/2995/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_7
підозрюваного (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вінниця, з вищою освітою, одруженого, маючого одну неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, командира відділення 3 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, у кримінальному провадженні № 0000245,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року клопотання слідчого Першого СВ (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_9 , - задоволено та обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжних захід у вигляді тримання під вартою на строк 57 діб, тобто до 12.00 годин 18.08.2022 року, з одночасним обранням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в матеріалах клопотання є достатньо фактів та інформації для обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України.
Також слідчий суддя зазначив, що в судовому засіданні прокурором та слідчим доведено, що обґрунтовано існує ризик вчинення підозрюваним спроб переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.
Врахувавши викладене, дані про особу ОСОБА_8 , який одружений, має одну неповнолітню дитину, є військовослужбовцем, раніше не судимий, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, слідчий суддя визначив у даному кримінальному провадженні застави, що перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до абз.4 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення, ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу або задовольнити клопотання частково та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжних захід у вигляді особистого зобов`язання, або домашнього арешту у нічний час, або передання на поруки трудовому колективу.
Щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження ухвали апелянт зазначає, що копію оскаржуваного рішення було отримано 28.06.2022 року та в межах 5 денного строку з моменту отримання судового рішення було подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що підозра не є обґрунтованою, а ризики, вказані в клопотанні та судовому засіданні не доведені та заявлені формально.
На думку апелянта, зазначені у повідомленні про підозру, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 не відмовлявся виконувати наказ, однак не міг його виконати через брак озброєння і ряд інших причин. На відеозаписі ознайомлення із наказом видно, що наказ про прибуття підозрюваного до м. Дружківки до 10.55 годин прозвучав о 10.45 годині. З огляду на час в дорозі зі Словянська до Дружківки та наявності блокпостів, дорога займе близько 30 хвилин. Крім того, на відеозапису видно, що ОСОБА_8 ті інші військовослужбовці знаходяться без озброєння, що вказує на неможливість термінового виконання наказу.
Захисник також вказує, що окрім дружини та маленької дитини ОСОБА_8 має на утриманні матір, у якої на теперішній час погіршився стан здоров`я, і яка потребує постійного догляду через наявність інвалідності 1 групи. З огляду та те, що сестра підозрюваного у зв`язку з військовими подіями покинула місто, підозрюваний єдиний член родини, який може здійснювати догляд за матір`ю.
Просить врахувати наявність позитивної характеристики ОСОБА_8 за місцем проживання та роботи, бездоганну репутацію під час проходження служби; наявність постійного місця проживання, роботи. Має підтримку трудового колективу та місцевих громадян з м. Вінниця.
Зазначає, що ОСОБА_10 був мобілізований одним із перших, без підготовки пішов на фронт, був на лінії зіткнення у найгарячіших точках, де не було належного забезпечення. Більшість його побратимів загинули, підозрюваний дивом вижив, отримав сильну психологічну травму та проблеми зі здоров`ям.
Посилається на те, що на третій сторінці ухвали слідчого судді зазначено прізвище іншого підозрюваного ОСОБА_11 , що на думку апелянта, свідчить про те, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, і наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами проведення слідчих експериментів за участю свідків, та іншими, зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йоу кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Таким чином, посилання сторони захисту на безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують, а саме підозрюваний, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Тож, для запобігання зазначеним ризикам слідчий суддя визнав за необхідне застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні та встановленого судом ризику не підлягають задоволенню.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, є військовослужбовцем.
Взяв до уваги суд і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , міру покарання, яка передбачена за вчинення зазначеного злочину виключено у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, та з метою запобігти встановленому ризику судом першої інстанції було обґрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Доводи ж захисника щодо неврахування судом характеризуючих її підзахисного обставин, зазначених в апеляційній скарзі, які, на думку апелянта, можуть бути підставою для обрання останній запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є безпідставними та не впливають на обґрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . До того ж, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.
Що ж стосується твердження захисника про те, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду справи, оскільки на третій сторінці ухвали суду першої інстанції зазначено прізвище іншого підозрюваного, на думку колегії суддів, не є слушними.
Дійсно, на третій сторінці ухвали слідчого судді зазначено прізвище підозрюваного ОСОБА_11 , замість ОСОБА_8 , однак, на переконання колегії суддів, в даному випадку має місце технічна описка, яка не є підставою для скасування обґрунтованого та законного судового рішення в цілому.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обґрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголосити о 12:00 годині 26 липня 2022 року в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду.

Судді:

____________________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4