"19" жовтня 2022 р. Справа № 363/2597/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Вишгороді обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,

встановив:

26 серпня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Ухвалою Вишгородсього районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд з`ясовує, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України.

З цією метою, у підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта або наявності підстав для прийняття рішення про його повернення.

Прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а підстави для прийняття рішення про його повернення відсутні.

Представник потерпілого ппро підготовче судове засідання належним чином повідомлений, однак не з`явився, просив розглядати справу за його відсутністю.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вважали неможливим призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта і заявили про його повернення, посилаючись, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: 1) відомості про потерпілого в обвинувальному акті зазначено, як відсутні; 2) обвинувальний акт не затверджено прокурором; 3) в обвинувальному акті невірно відображено розмір шкоди, у зв`язку з чим кваліфікація дій не вірна через невірно встановлену шкоду, 5) обвинувальний акт складено на ОСОБА_4 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 23.11.2021 року.

Прокурор проти вказаних заяв захисників заперечував, вважаючи, що порушені у них питання мають вирішуватись виключно під час судового розгляду на підставі матеріалів кримінального провадження та наданих сторонами доказів, а обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 , підтримала думку своїх захисників, підтвердила, що не отримала паспорт на нове прізвище після укладення шлюбу.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку прокурора, захисників та обвинувачену, проаналізувавши доводи захисників, приходить до висновку про відсутність підстав для повернення обвинувального акта з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд має встановити невідповідність такого обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу.

Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. (ч. 2-4 ст. 291 КПК України)

Дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що вказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення були дотримані.

Судом встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний прокурором, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченими, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

З огляду на це, суд дійшов до висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисників, про те, що прокурором в обвинувальному акті розмір шкоди та кваліфікація є невірними, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в обвинувальному акті викладаються ті фактичні обставини вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими. Вказане означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад. Крім того, під час підготовчого засідання не досліджуються будь-які докази на підтвердження, або спростування викладених прокурором фактичних обставин, а тому суд позбавлений можливості на даному етапі перевіряти чи встановлювати їх достовірність. Суд не може передчасно, без дослідження будь-яких доказів, надавати оцінку обставинам, викладеним в обвинувальному акті та ставити їх існування під сумнів, як того вимагають захисники. Своїми доводами захисники фактично порушують питання, які не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні. У цьому контексті, суд звертає увагу на правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 по справі № 273/1053/17, відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.Суд вважає, що повернення обвинувального акта прокурору із вказівкою на зміну кваліфікації призведе до порушення засад змагальності. З огляду на викладене, зауваження захисників у цій частині не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні питання про повернення обвинувального акта. Обґрунтування стороною обвинувачення належної кваліфікації кримінального правопорушення і, відповідно, її підтвердження чи спростування, має відбуватися виключно в ході судового розгляду на підставі дослідження та оцінки наданих суду доказів.

Щодо доводів сторони захисту, що обвинувальний акт не затверджений прокурором, а лише ним складений, суд вважає за потрібне звернути увагу на наступне. Обвинувальний акт було складено прокурором, а не слідчим. Статтею 291 КПК України визначений спосіб складання та затвердження обвинувального акту. Прокурор, який складає обвинувальний акт одночасно затверджує його. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 291 КПК України в сукупності з положеннями п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК України дозволяє зробити висновок суду, що прокурор вправі підписати та затвердити обвинувальний акт самостійно не лише у випадку, коли він не погоджується з обвинувальним актом, що був складений слідчим, а й у будь-якому іншому випадку (вичерпний перелік яких Кодексом не встановлено), який випливає з обставин конкретного кримінального провадження, і таке рішення буде відповідати загальним засадам та завданням кримінального провадження.

Також суд відхиляє і інші доводи захисників, викладені у підготовчому засіданні, оскільки вони не вказують на наявність в обвинувальному акті порушень вимог КПК України, з наявністю яких закон пов`язує можливість його повернення.

Щодо недоліків, які містяться, на думку захисників, у обвинувальному акті та стосуються потерпілої сторони, суд вважає, що КПК України не визначає їх наявність як підставу для повернення обвинувального акта, та враховуючи, що фактично вказано повні реквізити потерпілої сторони в обвинувальному акті.

Щодо зауважень захисників на невірні анкетні дані обвинуваченої, суд вважає формальними підставами для повернення обвинувального акту, оскільки не можуть негативно вплинути на розуміння обвинуваченою суті висунутого обвинувачення. Крім того, всі сторони кримінального провадження були присутні в підготовчому судовому засіданні, коли суд встановив анкетні дані обвинуваченої.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доводи захисників щодо зауважень до обвинувального акта такими, що не дають підстав для його повернення та не заважають призначенню судового розгляду у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 відмовити за необґрунтованістю.

Закінчити підготовку у кримінальному провадженні.
Призначити судовий розгляд обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні у судовому засіданні в приміщенні Вишгородського районного суду на 26 жовтня 2022 року на 11 годину 00 хвилин.
В судове засідання викликати учасників судового провадження.
Зобов`язати Вишгородський РВ з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області в строк до 26 жовтня 2022 року скласти досудову доповідь щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала згідно з ч. 2 ст. 392, ч. 5 ст. 532 КПК України не може бути оскарженою і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1