Провадження № 1-кп/127/563/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003864, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 386 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 386 КК України, відомості про які внесені 03.12.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003864.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що підстав для закриття, зупинення провадження немає. В справі наявні всі необхідні для розгляду в судовому засіданні матеріали, порушень КПК України при проведенні досудового розслідування не встановлено. На підставі викладеного, прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників кримінального провадження.
Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 прокурору мотивуючи наступним. Захисник зазначив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у здійсненні крадіжки тридцяти електродвигунів, однак згідно акту інвентаризації, у потерпілої виявлено відсутність дев`яноста електродвигунів. Відтак, на переконання представника потерпілої, вказані обставини є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у зв`язку з закінченням строків давності. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 386 КК України. Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Тобто, дане кримінальне правопорушення в якому обвинувачується підзахисний ОСОБА_4 є тяжким злочином в розумінні ст. 12 КК України. За вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 386 КК України передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців. Тобто, дане кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України є проступком.

У відповідності до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України було вчинене 28 липня 2011 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ст. 386 КК України було вчинене 15 серпня 2011 року. Таким чином, на переконання сторони захисту, обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію ч. 1 ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав своє письмове клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України та просив звільнити його від кримінальної відповідальності. Додатково обвинувачений зазначив, що він вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає, постановлений щодо нього вирок суду був скасований, відтак він є особою не судимою. З урахуванням тривалості розгляду даного кримінального провадження обвинувачений просив задовольнити його клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту щодо закриття даного кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту щодо закриття кримінального провадження, однак звернув увагу обвинуваченого, що дана обставина не є реабілітуючою.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала позицію свого представника.

Судом було роз`яснено обвинуваченому його право наполягати на продовженні судового розгляду та доведенні своєї невинуватості, однак ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку з закінченням строків давності.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Положенням частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Разом з тим, суд дослідивши клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 прийшов до наступного висновку.

Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік вимог до обвинувального акту та перелік документів, які можуть бути додані до нього.

Так, ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

На стадії підготовчого судового засідання суд не має права оцінювати вірність кваліфікації стороною обвинувачення дій обвинуваченого, а також перевіряти доведеність вини останнього у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Однак, адвокат ОСОБА_7 у своєму клопотанні про повернення обвинувального акту посилався саме на невірну кваліфікацію дій обвинуваченого, як на підставу для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки кількість викрадених електродвигунів впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Оголошена у підготовчому судовому засіданні стороною захисту позиція не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Відтак, клопотання адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає як безпідставне та необґрунтоване.

Відтак, суд невідкладно перейшовши до розгляду клопотання сторони захисту, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно санкції ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), якщо кваліфікуючою ознакою є завдання значної матеріальної шкоди потерпілому, караються позбавленням волі на строк від трьох до шести років. За вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 386 КК України передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців.

Згідно ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином, та кримінальне правопорушення ст. 386 КК України є проступком.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Положення ч. 2 ст. 49 КК України передбачають, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України було вчинене 28 липня 2011 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ст. 386 КК України було вчинене 15 серпня 2011 року, тобто з моменту вчинення проступку тяжкого злочину на час розгляду даного клопотання минуло понад 10 років.

На підставі вимог ч. 2 ст. 49 КК України, суд дослідив матеріали кримінального провадження та встановив, що ОСОБА_4 не ухилявся від органів досудового розслідування та суду.

З урахуванням того, що з моменту вчинення проступку та тяжкого злочину минуло, в якому обвинувачується ОСОБА_4 минуло понад 10 років, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 386 КК України підлягає закриттю в зв`язку із закінченням строку давності, встановленого ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 128-129, 266, 284, 372, 395 КПК України, ст. 12, 49 КК України, -
УХВАЛИВ:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 185, ст. 386 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0003864 від 03.12.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 386 КК України закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: