Справа № 587/2863/18
УХВАЛА
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлисеєнкове Сумського району Сумської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер картки фізичної особи платника-податків НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
З обвинувального висновку вбачається, що 28 грудня 2017 року в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, пов`язаної із наявністю густого туману, ОСОБА_6 керував автомобілем «КІА Sorento 2.5 CRDi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Н-07 «Київ-Суми- Юнаківка» у напрямку м. Київ.
Того ж дня, близько 16 години ЗО хвилин, на ділянці 321 км. вищевказаної автодороги, неподалік від с. Єлисеєнкове Сумського району Сумської області, ОСОБА_6 , знехтувавши безпекою дорожнього руху, вимушено зупинив керований ним автомобіль на проїзній частині автодороги у не відведеному для цього місці та не вжив після цього заходів для того щоб прибрати транспортний засіб із проїзної частини або ж виділити його шляхом увімкнення аварійної світлової сигналізації, встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря, тим самим створив умови, небезпечні для руху. Як наслідок, дії ОСОБА_6 , пов`язані з зупинкою автомобіля у невідведеному для цього місці на автодорозі та невжиття ним заходів для переміщення транспортного засобу за межі проїзної частини або ж його виділення в умовах недостатньої видимості, призвели до наїзду на нерухомий автомобіль «КІА Sorento 2.5 CRDi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіля «PEUGEOT 405», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , який, у свою чергу, в порушення вимог пунктів 12.2. та 12.3. Правил дорожнього руху України, рухався у напрямку м. Київ із перевищенням допустимої швидкості в умовах фактичної видимості дороги, в результаті чого при виявленні перешкоди для руху не зміг відповідним чином зреагувати на зміну дорожньої обстановки, зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги та допустив наїзд на нерухомий автомобіль «КІА Sorento 2.5 CRDi».
На час дорожньо-транспортної події у салоні автомобіля «PEUGEOT 405», реєстраційний номер НОМЕР_3 , разом із ОСОБА_7 перебували пасажири: ОСОБА_5 , а також малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №59 від 12.02.2018, пасажир автомобіля «PEUGEOT 405» ОСОБА_5 отримала внаслідок дорожньо-транспортної події тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми, закритої травми грудної клітки, перелому 3,4,5-го ребер справа, забою шийного відділу хребта, обох колінних суглобів, забійної рани слизової губ, травматичного відламу 1,2,3-го справа та 1,2,3-го зліва зубів на верхній щелепі.
Втрата 6-ти зубів на верхній щелепі потягла за собою розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності в розмірі 10 % і кваліфікується як середньої тяжкості тілесні ушкодження. Ушкодження правої половини грудної клітки потягли за собою тривалий розлад здоров`я (необхідний для консолідації переломів) і за цими ознаками відносяться до середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів та висновку судової автотехнічної експертизи №272 від 26.11.2018, у даній дорожній ситуації ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «КІА Sorento 2.5 CRDi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 і введених у дію з 01.01.2002, що передбачені пунктами:
1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та в.жити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
9.9.Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:
а) у разі вимушеної зупинки на дорозі;
9.10.Разом із увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку доро.жнього руху, але не ближче 20 м. до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м. поза ними, у разі:
б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовіспио дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.
15.1. Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
15.14. У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10 та 9.11 цих Правил.
Допущені ОСОБА_6 порушення вимог пунктів 1.5., 9.9. «а», 9.10. «б», 15.1., 15.14. Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні дій, які виразились у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, передбачених пунктами 1.5., 9.9. «а», 9.10. «б», 15.1., 15.14. Правил дорожнього руху, що потягло за собою завдання потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкодження, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Під час розгляду справи захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.
ОСОБА_6 підтримав позицію захисника та також просив звільнити його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.
Прокурор вважав, що клопотання обвинуваченого а його захисника ґрунтуються на вимогах закону, тому підстав для відмови у задоволенні клопотання немає.
Потерпіла ОСОБА_5 вважала, що клопотання обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягає.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.
Статтею 44 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 285 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Тобто, у відповідності до ст. 12 КК України, ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відноситься до нетяжкого злочину.
Отже, враховуючи вищенаведене та те, що з моменту скоєння кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 минуло більше трьох років його слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закрити кримінальне провадження, задовольнивши клопотання захисника обвинуваченого.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Слід також зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа N3598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Таким чином, клопотання обвинувачених про закриття відносно них кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Крім того, заявлений по справі цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 ( т. 1 ар. с. 24) про стягнення матеріальної та моральної шкоди також підлягає залишенню без розгляду.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з положеннями статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 286, 395 КПК України, суд

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши відносно нього кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.
Речові докази: автомобіль «Peugeot 405» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску, що належить ОСОБА_7 , що зберігається на території Сумського РВ поліції ГУНП в Сумській області, повернути власнику ОСОБА_7 ; автомобіль «KIA Sorento 2.CRDi» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, переданий на зберігання ОСОБА_9 , залишити в розпорядженні законного володільця - ОСОБА_6 .
Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат, пов`язаних зі стаціонарним лікуванням потерпілої ОСОБА_5 цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення до суду з відповідними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суду Сумської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1