Справа № 466/9033/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/146/22 оповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Личаківська ВК-№30», кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12.11.2021 у кримінальному провадженні щодо заміни засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

встановила:
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12.11.2021, якою відмовлено у задоволенні її клопотання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким у виді обмеження волі, відповідно до ст. 82 КК України.

Апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та змінити засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі. Вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою, оскільки суд підійшов до вирішення долі засудженого поверхнево та однобічно. Судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи через неповну судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 22.06.2015 року, за ч.2 ст. 121 КК України, до покарання у виді 8 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахується з 08.04.2015. Крім того ОСОБА_7 19.02.2016 ухвалою Сихівського районного суду м. Львова, у відповідності до вимог ст. 72 КК України, було зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 08.04.2015 по 26.08.2015, тобто 4 місяці 8 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Станом на 20.11.2018 ОСОБА_7 відбув 1/2 призначеного покарання та має право на заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Апелянт покликається, що ОСОБА_7 перебуваючи у ДУ «Личаківська ВК №30» з грудня 2017 року працевлаштований на підприємстві установи в цеху №2 на дільниці виготовлення електромереж ТзОВ «Фуджікура Аутомотів Україна-Львів», також працює в цеху порубки дров. Однак за час відбування покарання в ДУ «Личаківська виправна колонія (№ 30)» допустив п`ять порушень вимог режиму утримування та п`ять разів заохочувався. На профілактичному обліку не перебуває. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними і знайомими, у відношенні до працівників установи та засуджених неконфліктний, вину у скоєному усвідомив та шкодує про вчинене, має позитивні плани на майбутнє.

Апелянт звертає увагу на неповноту судового розгляду, яка полягала у не дослідженні судом першої інстанції особової справи засудженого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 22.06.2015 року за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 19.02.2016 на підставі ч.5 ст.72 КК України йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.04.2015 по 26.08.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі.

Початок відбуття терміну покарання - 08.04.2015 року. Кінець терміну - 20.11.2022 року.
У Личаківську виправну колонію (№30) засуджений ОСОБА_7 прибув 27.10.2017 року. З грудня 2017 року був працевлаштований на виробництві установи у цеху № 2 дільниця виготовлення електромереж. На даний час не працевлаштований у зв`язку з припиненням виробництва на території установи. За час відбування покарання в установі «Личаківська виправна колонія (№ 30)» допустив п`ять порушень вимог режиму утримування та п`ять разів заохочувався. На профілактичному обліку засуджений не перебуває. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу.
Засуджений ОСОБА_7 разом з начальником установи « Личаківська виправна колонія №30» та головою спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради зверталися до суду першої інстанції з клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 03.02.2020 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено.
Після постановлення Шевченківським районним судом вказаної ухвали засуджений ОСОБА_7 лише один раз 05.01.2021 р. заохочувався та три рази 21.05.2020 р., 11.03.2021 р., 25.03.2021 р. притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді суворих доган. Відтак, суду першої інстанції не було надано доказів для висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення, незважаючи на відбуття засудженим 1/2 строку покарання.
Заслухавши доповідача, думку захисника - адвоката ОСОБА_6 , підтриману засудженим ОСОБА_7 , про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі, міркування прокурора ОСОБА_8 про відмову у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Статтею 82 КК України визначено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та дотримані вищевказані вимоги чинного законодавства.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення .
Відповідно до матеріалів провадження та ухвали суду першої інстанції ОСОБА_7 засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 22.06.2015 року за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі. Початок відбуття терміну покарання - 08.04.2015 року. Кінець терміну - 20.11.2022 року.
Статтею 533 КПК України передбачено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

На даний час засуджений відбув більш ніж 1/2 строку покарання, що надає йому право на розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст.82 КК України.
У відповідності до п.п.2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої 05.11.2021 начальником установи - начальником арештного дому ДУ «Личаківська ВК №30», 23.03.2020 адміністративною комісією ДУ «Личаківська ВК №30» відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, як такому що не довів своє виправлення (а.с.18) .
Відповідно до довідки по особовій справі О/С №407-П-17 на засудженого ОСОБА_7 про заохочення і дисциплінарні стягнення від 05.11.2021 у період з 05.01.2017 по 05.01.2021 засудженого було 5 разів заохочено, однак в період з 03.08.2016 по 25.03.2021 було накладено 5 стягнень: одне попередження, одна догана, три суворі догани - всі погашені. (а.с.19).
Суду апеляційної інстанції надано довідку від 29.04.2022 про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 , де, крім вище зазначених заохочень та стягнень, є і шосте стягнення від 27.01.2022 у виді суворої догани, яка не погашена.
На думку колегії суддів така кількість стягнень характеризує особу засудженого, як такого що не став на шлях виправлення.
При вирішенні клопотання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України, слід враховувати весь період відбування покарання. При цьому, засуджений має протягом всього строку відбування покарання доводити, що стає на шлях виправлення, а не лише в окремі періоди відбування покарання.
Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку та дійшов вірного висновку про відсутність даних про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.
Апеляційні вимоги захисника засудженого були предметом розгляду в суді першої інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого рішення, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника засудженого щодо зміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів , -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12.11.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, у відповідності до ст. 82 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: