Справа № 199/6040/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого т.в.о. начальника відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка, Барвінківського району Харківської області, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якому 24 серпня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2022 року до суду надійшло вищевказане клопотання слідчого, погодженого із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001166, кваліфікованого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що 23 серпня 2022 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до лісосмуги, що розташована біля с. Енергетиків Лозівського району Близнюківської територіальної громади Харківської області, де у цей час військовослужбовці військової частини № НОМЕР_1 ЗСУ, зокрема головний сержант ВМТЗ ОСОБА_7 , здійснювали заготівлю деревини для потреб військової частини. ОСОБА_4 , побачивши дії останніх, в грубій формі став вимагати у них припинити свої дії, на що ОСОБА_7 сказав йому покинути лісосмугу, на ґрунті чого між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_4 намагався застосувати фізичну силу до ОСОБА_7 , але його дії були припинені та його поміщено в автомобіль «Газель» білого кольору, д.н.з. відсутній, яким користувались військовослужбовці ЗСУ, та який на той час знаходився на узбіччі дороги біля вищевказаної лісосмуги. В подальшому ОСОБА_4 вирішив покинути вказаний автомобіль, у цей час поруч із собою він побачив вибуховий пристрій, модель та марку якого досудовим розслідуванням не встановлено. ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобіля «Газель», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, з метою умисного вбивства, привів у бойову готовність вищевказаний вибуховий пристрій та кинув під ноги ОСОБА_7 , після чого, внаслідок детонації, відбувся вибух. Смерть ОСОБА_7 не настала внаслідок того, що останній вчасно зреагував та ухилився від вибуху. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального осколкового сліпого непроникаючого поранення лівої лопаткової області. 23 серпня 2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України, 24 серпня 2022 року в рамках кримінального провадження №0001166 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. За таких обставин, посилаючись на те, що необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно затриманого обумовлена існуванням ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, та необхідністю виконання слідчих (процесуальних) дій по кримінальному провадженню, слідчий звернувся до суду із даним клопотання, яке просив задовольнити.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити з викладених у клопотанні підстав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема нічний домашній арешт, мотивуючи свою правову позицію тим, що підозрюваному майже 60 років, на утриманні він має двох малолітніх дітей, має сталі соціальні зв`язки, одружений, має постійне офіційне місце роботи та проживання. Крім того, захисник послалась на те, що внаслідок скоєного постраждала лише одна особа і отримані нею тілесні ушкодження є незначними, а проти військовослужбовців, з якими у підозрюваного відбувся конфлікт порушено кримінальне провадження за ст.146 КК України.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підстави для застосування запобіжного заходу, суд враховує відсутність законодавчого визначення вказаного поняття та усталену практику Європейського суду з прав людини і критерії визначення цього поняття. Зокрема, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач може зробити висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

За змістом ст.ст.176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

В судовому засіданні підтверджено, що СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001166, кваліфікованого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та розпочатого за фактом повідомлення від військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_7 про те, що 23 серпня 2022 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_4 , 1962 року народження, в лісосмузі поблизу с. Дубове Лозівського району Близнюківської територіальної громади Харківської області кинув під ноги ОСОБА_7 гранату Ф-1, від вибуху якої останній отримав осколкове поранення лівої лопаткової області.

23 серпня 2022 року за підозрою у скоєнні розслідуваного злочину в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_4 , якому 24 серпня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину, за який підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду місцевості від 23 серпня 2022 року, копією протоколу допиту підозрюваного та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Також, на думку суду, доведеними є зазначені в клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, з огляду на встановлені фактичні обставини вчинення розслідуваного кримінального правопорушення і особу підозрюваного, обґрунтованим є висновок, що ОСОБА_4 , розуміючи тяжкість підозри та покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, залишивши місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання. А з огляду на те, що відомі після ознайомлення із матеріалами клопотання відомі анкетні дані та місце проживання як потерпілого, так і свідка, обґрунтованим є твердження прокурора, що підозрюваний може незаконно впливати на вказаного потерпілого та свідка, зокрема з метою зміни змісту показань останніх, які вони будуть давати під час судового розгляду.

Разом з тим, заявлені в клопотанні ризики, передбачені п.п.2, 4 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Визнаючи доведеними заявлені слідчим вищевказані ризики, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26 липня 2001 року по справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тому, з метою запобігання вказаним ризикам, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідним запобіжним заходом, який має бути застосований до нього є тримання під вартою.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому числі, особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого злочину та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, про які просив підозрюваний та його захисник, є недоцільним.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, вчиненого підозрюваним, його майнового та сімейного стану, зокрема наявність на утриманні у підозрюваного дружини та двох малолітніх дітей, даних про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце роботи та проживання, є літньою особою, а також з огляду на характер ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених даним кодексом, в розмірі 115 прожиткових мінімумів для працездатний осіб та в разі внесення застави покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 196, 197 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого т.в.о. начальника відділення №1 СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Близнюківського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 21 жовтня 2022 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 115 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, тобто в сумі 299000 гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть покладені наступні обов`язки:

-не відлучатися з населеного пункту за місцем свого проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду);

-прибувати до слідчого, прокурора або до суду на кожний виклик.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1