Справа № 201/980/22
Провадження № - 1кп/201/522/2022
УХВАЛА

16 серпня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001110 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001110 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України відносно якого обрано найсуворіший запобіжний захід строк дії якого завершується, а тому судом поставлено питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Прокурор просив продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого, не назвавши жодного ризику та не обґрунтувавши наявність взагалі будь-яких ризиків.

Захисник та обвинувачений залишили це питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 22 КПК України під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Аналіз вищевказаних норм права дає підстави прийти до єдиного висновку про те, що судом не можуть самостійно визначатись ризики визначені ст. 177 КПК України щодо обвинувачених та обґрунтуватись їх наявність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні, як зазначалось вище, прокурором не зазначено наявність ризиків визначених ч. 1ст. 177 КПК України, а отже відсутні підстави застосування будь-яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого. Наявність обґрунтованої підозри сама по-собі без ризиків не може бути єдиною підставою для застосування запобіжних заходів.

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення не наведено підстав для застосування запобіжних заходів, а отже продовження тримання під вартою обвинуваченого є недоцільним.

Враховуючи те, що відносно обвинуваченого 13.04.2022 ухвалено вирок, яким його визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, то суд вважає за можливе не звільняти обвинуваченого з-під варти, оскільки в даний час відсутні данні про наявність/відсутність цього вироку на виконанні у Дніпровській установі виконання покарань № 4.
В той же час, питання звільнення з-під варти обвинуваченого Дніпровською установою виконання покарань має бути вирішено негайно після повернення обвинуваченого до установи та перевірки наявності на виконанні у установі вироку відносно обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 26, 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001110.

Начальнику ДУ «Дніпровської установив виконання покарань № 4» негайно перевірити наявність на виконанні в установі вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2022 яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України або будь-якого іншого вироку відносно ОСОБА_6 та в разі відсутності таких вироків на виконанні, звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Ухвала окремому оскарженню на підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 392 КПК України.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1