Справа № 206/1089/22
Провадження № 1-кс/206/112/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання дізнавача Сектору дізнання Відділу поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000069 внесеного 16 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю:

дізнавача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про арешт майна, яке обґрунтувала тим, що 15 квітня 2022 року працівниками Управління патрульної поліції під час патрулювання Самарського району, за адресою: м. Дніпро, вул. Рощинська, біля будинку 90, було зупинено транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_4 . Під час перевірки вказаного транспортного засобу виявлено рослинну речовину зеленого кольору. Так, 15 квітня 2022 року слідчим СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Рощинська, біля буд. 90, в ході якого в багажнику транспортного засобу марки «Nissan» моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору. Також було вилучено транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено на територію ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, ключі, які поміщено до спеціального пакету ЕХР0291290 та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , яке поміщено до спеціального пакету ЕХР0200458.

Зважаючи на те, що транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , є речовим доказом, оскільки є матеріальним об`єктом, який може бути предметом вчинення кримінального правопорушення та міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, має суттєве доказове значення у даному кримінальному провадженні, з метою його збереження як речового доказу та його подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, дізнавач просить накласти арешт у вигляді заборони на розпорядження, користування та відчуження майном вилученим в ході проведення огляду місця події від 15 квітня 2022 року, а саме вказаним транспортним засобом, ключами від нього, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Клопотання дізнавача погоджено прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 .

Дізнавач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі, просила задовольнити останнє.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду клопотання не звертався.

Відповідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши пояснення дізнавача, дослідивши надані матеріали в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні підрозділу дізнання Відділення поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000069 від 16 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (а. с. 5).

15 квітня 2022 року на підставі дозволу власника автомобіля марки «Nissan» моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , в присутності останнього, проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Рощинська, 90, на якій знаходився автомобіль марки «Nissan» моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході огляду якого у багажнику виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, а також вилучено сам автомобіль, ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 12-16).

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_6 та ОСОБА_4 повідомили, що їм невідомо звідки взялась речовина рослинного походження зеленого кольору, ОСОБА_4 зазначив, що перед цим вказаний автомобіль стояв припаркованим з відчиненим замком багажника біля магазину «Сільпо» на бульварі Слави в місті Дніпрі (а. с. 13-14).

Постановами дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 16 квітня 2022 року транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 визнано речовими доказами з метою використання у кримінальному провадженні (а. с. 20-23).

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 казаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання дізнавача про арешт майна, виходячи з наступного.

Так, дізнавачем не доведено необхідність такого арешту, оскільки в клопотанні зазначено, що вказаний транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію є предметом вчинення кримінального правопорушення, а також майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Також дізнавачем визначено мету арешту вказаного майна збереження речових доказів, тобто в порядку передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Водночас із цим, у клопотанні не зазначено які саме обставини кримінального правопорушення планується довести використовуючи вказане майно та в чому саме полягає його доказове значення з урахування попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім того, в клопотанні дізнавача зазначені ризики з числа визначених у абз. 2 ч. 1 ст. 170 КУпАП, зокрема це ризики приховування майна, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання. Проте, дізнавач в своєму клопотанні жодним чином не обґрунтовує дійсність таких ризиків, а лише посилається на них, що вказує формальний їх характер та власні припущення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача Сектору дізнання Відділу поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000069 внесеного 16 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді у відповідності до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1