Справа № 182/1740/22
Провадження № 1-кс/0182/547/2022
У Х В А Л А
Іменем України
30.05.2022 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000194, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на наступне майно: ноутбук «Lenovo», ноутбук «Acer», мобільний телефон «Xiaomi» сірого кольору, які вилучені у ОСОБА_5 в ході обшуку проведеного 19.05.2022 р. за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування встановлено, що 19.04.2022 до Нікопольського РУП надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що невстановлена особа, шляхом обману з її картки «Приватбанку» незаконно заволоділа грошовими коштами в а саме: 209 євро 14 центів та 516 гривень 49 коп., чим спричинила матеріальну шкоду на загальну сум 7284 грн..
За даним фактом 19.04.2022 року відомості внесені до ЄРДР і розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000194 за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.190 КК України.
19.05.2022 р. надійшов рапорт від ст.. о/у. ДВБ ГУНП в Дніпропетровській області, про те,що було отримано інформацію, а саме: те, що за адресою: АДРЕСА_2 , в офісному приміщенні на третьому поверсі група невстановлених осіб шахрайським шляхом, представляючись представниками банку та працівниками поліції отримують грошові кошти від мешканців України та Російської Федерації. Можливою потерпілою від даних шахрайських дій є ОСОБА_6 . 19.05.2022 р., було проведено обшук офісу №321 та АДРЕСА_3 в ході якого виявлено 9 співробітників, які шахрайським шляхом отримували грошові кошти мешканців України та Російської Федерації. В ході допиту вказаних осіб останні вказали, що на роботу їх приймав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з їх слів працював вдома, а саме за адресою: АДРЕСА_1 ..
19.05.2022 року дізнавачем СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в період часу з 21.54 до 22.09 було проведено невідкладний обшук в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 та де фактично мешкає ОСОБА_5 .. Так, в ході обшуку виявлено та вилучено ноутбук «Lenovo», ноутбук «Acer», мобільний телефон «Xiaomi» сірого кольору.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні мають суттєве значення під час розслідування даного кримінального правопорушення. Крім того, вказані речі ймовірно були пристосовані для вчинення кримінального правопорушення і з них необхідно зняти інформацію, яка зберігається і яка може бути використана, в якості доказів у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 , який є власником вилученого майна в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином. Заяв про відкладення не надходило.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, під час обшуку офісного приміщення за адресою АДРЕСА_1 виявлено та вилучено ноутбук «Lenovo», ноутбук «Acer», мобільний телефон «Xiaomi» сірого кольору.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 частини другої ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям , зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст. 170 КПК України).

Так, за приписами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить в тому числі арешт майна, застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 4) можливість спеціальної конфіскації майна; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого і третіх осіб.

В разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує наймеш обтяжливий спосіб арешту майна.

Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен гроти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 1905 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та н.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня/2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі.
Слідчий суддя вважає доведеним ту обставину, що злочин був вчинений і є обґрунтовані підстави вважати, що вилучені під час обшуку телефони та оргтехніка є доказом такого злочину, який відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки цей доказ зберіг на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження..
Об`єктивно існує загроза приховування, перетворення речового доказу, оскільки на сьогодні не проведенні всі необхідні слідчі дії з вилученими речами, а власник вилучених речей є безпосереднім учасником злочину і може у будь-який час відчужити, знищити сліди злочину.
Отже матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на ноутбук «Lenovo», ноутбук «Acer», мобільний телефон «Xiaomi» сірого кольору, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і інтереси власника та володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки та арешт майна носить тимчасовий характер.

Тому, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню вищевказаних вилучених речей на них необхідно накласти арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування.

Відповідно до ст. 100 КПК України на стадії до судового розслідування зберігання речових доказів, які вилучені слідчим прокурором, здійснюється стороною обвинувачення у порядку встановленому КМУ. Таким чином клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача СД Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженню №0000194 задовольнити.

Накласти арешт на:

- ноутбук «Lenovo»;

- ноутбук «Acer»;

- мобільний телефон «Xiaomi» сірого кольору, які було вилучено у ОСОБА_5 , в ході обшуку проведеного 19.05.2022 р..

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 08.45 год. 01.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1