КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 20 липня 2022 року апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року,

за участі: прокурора представника власника майна власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0000152.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року.

Зокрема, зазначає, що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження за № 0000152 від 19 серпня 2020 року за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до злочинної схеми направленої на розтрати бюджетних коштів причетний ОСОБА_7 , директор ТОВ «Еско Україна», яке не приймало участі у здійсненні постачання індивідуальних теплових пунктів при виконанні умов договору. У зв`язку з чим 09 червня 2022 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 18 травня 2022 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено грошові кошти та технічні пристрої, що мають значення для проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Того ж дня вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Так, вилучені в ході обшуку ноутбуки марки Lenovo та HP, а також мобільний телефон марки Samsung А52 можуть містити інформацію щодо підтвердження причетності ОСОБА_7 до злочинної схеми щодо привласнення бюджетних коштів за участю посадових осіб ТОВ «ВКП Дніпросталь», ТОВ «Теплореконструкція», ТОВ «Кітотерм».

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність у збереженні речових доказів у кримінальному провадженні шляхом накладення на них арешту, оскільки ОСОБА_7 , як володілець вказаних ноутбуків та мобільного телефону може знищити інформацію, що міститься на них, що унеможливить в подальшому отримати докази для підтвердження факту його причетності до злочинної схеми щодо привласнення бюджетних коштів. Також, у зв`язку з тим, що сума збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідно до висновку експертизи є великою, а вилучені в ході обшуку грошові кошти здобуті в результаті вчинення вказаних кримінальних правопорушень, на них теж необхідно накласти арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити, думку власника майна та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з наданих суду матеріалів провадження, Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2020 року під № 0000152, запідозрою ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
09 червня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 травня 2022 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено наступне майно: ноутбук фірми Lenovо, білого кольору, серійний номер IQEAADO 500S113ESK, віндовс 00327/30405/21376/ААОЕМ; грошові кошти купюрами по 500 (п`ятсот) гривень в кількості 148 (сто сорок вісім) купюр; грошові кошти номіналом по 200 (двісті) гривень в кількості 19 (дев`ятнадцять) купюр; грошові кошти номіналом по 100 (сто) гривень в кількості 6 (шість) купюр; мобільний телефон марки Samsung A52 чорного кольору в чохлі синього кольору НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 ; ноутбук марки НР модель 149UA, номер НОМЕР_4 разом із зарядним пристроєм.

13 червня 2022 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке вилучене за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року залишено без задоволення клопотання прокурора.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено те, що інформація, що на міститься на тимчасово вилученому майні, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або що майно отримано в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також що доступ до майна обмежувався його власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно доч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено, що майно на яке прокурор просить накласти арешт було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

На переконання колегії суддів у клопотанні прокурора та у постанові про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні відсутнє належне обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України вказане раніше майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що свідчить про формальність згаданої постанови.
Також, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді з приводу того, що прокурором не доведено те, що інформація, яка на міститься на тимчасово вилученому майні, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або що майно отримано в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також що доступ до майна обмежувався його власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Не спростовують такий висновок і доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора.

Також, слід зазначити, що сам факт наявності постанови про призначення комп`ютерно-технічної експертизи, не є достатнім обґрунтуванням необхідності проведення експертного дослідження.

При цьому колегія суддів враховує і те, що слідчий у разі необхідності із залученням спеціаліста має право здійснити копіювання необхідної інформації, що міститься на згаданих носіях інформації.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, надавши оцінку доводам як прокурора так і власника майна, його представника, навівши належне обґрунтування своїх висновків в оскаржуваному рішенні, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, - без задоволення.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні №0000152, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/10381/22 Справа №11-сс/824/2593/2022 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1