№ провадження 1-кп/606/41/22
Справа № 604/957/21
УХВАЛА

05 жовтня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Теребовля в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000060 від 21.06.2021 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

У підготовчому судовому засіданні представником потерпілого адвокатом ОСОБА_5 було подано до суду письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке мотивує тим, що обвинувальний акт, в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України містить невірну правову кваліфікацію дій обвинуваченого. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_8 , їх кількість та особливості агресивної поведінки ОСОБА_6 , а також його подальшу поведінку після вчинення злочину, його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України. Вказані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті в ході судового розгляду, а тому на підставі викладеного представник потерпілого вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому підлягає поверненню прокурору.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий та його представник підтримали подане клопотання.

Прокурор заперечував щодо повернення обвинувального акту вказавши, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 відповідає вимогам ст .291 КПК України, підстави для його повернення відсутні. Крім того вказав, що на стадії підготовчого судового засідання суд лише встановлює відповідність процесуальної форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи суть обвинувачення та відповідність правової кваліфікації діяння, а тому не вправі на цій стадії вдаватися до їх оцінки.

Вказує, що кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначеного прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в т.ч. у бік збільшення, повертати за наслідками підготовчого засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить до повноважень прокурора.

Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні підтримали думку прокурора та вказували на відсутність підстав, на які посилається представник потерпілого, для повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками до нього, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового розслідування, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Як передбачено ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, згідно з вимогами ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні містить всі елементи, зазначені у наведеній статті, тому суд не вбачає підстав для повернення обвинувального акту, а також не може констатувати наявність таких невідповідностей, які б перешкоджали призначенню його до судового розгляду.

Оцінюючи доводи представника потерпілого щодо неправильності кваліфікації кримінального правопорушення, зазначеної в обвинувальному акті (ст. 124 КК України замість ч.2 ст.121 КК України), суд зазначає, що правова кваліфікація кримінального правопорушення - це оціночне судження, професійна переконаність суб`єкта кримінального процесу у правовій природі певних обставин та подій, дій чи бездіяльності осіб, їх причинах і наслідках. Таке судження має виявлятись у конкретних нормах КК України, які, на думку цього суб`єкта, підлягають застосуванню у зв`язку з вчиненими ними діями або бездіяльністю.

Стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій.

Отже, прокурор як сторона кримінального провадження є самостійним у визначені правової кваліфікації кримінального правопорушення та доведенні її обґрунтованості у змагальному судовому процесі.

У цьому контексті суд звертає увагу на правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 по справі № 273/1053/17, відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, тобто в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому у разі перевищення меж необхідної оборони, за обставин, які прокурор вважає встановленими.

Суд зазначає, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, тобто у достатній мірі інформують обвинуваченого як про підстави обвинувачення, так і про його характер.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні в цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України, відсутні підстави для його повернення прокурору, а тому клопотання потерпілого та його представника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 та його представника адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено 10 жовтня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1