ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1008/22 Справа № 202/2919/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000266 стосовно підозрюваного
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шепетівка Хмельницької області, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,
за участю:
захисника ОСОБА_8
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк) ТУ ДБР, розташованому в м. Краматорську ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_9 задоволено та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 58 днів, тобто до 16 серпня 2022 року з визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 496 200 гривень.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Крім цього, вважав встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризику того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнути можливого покарання за вчинення інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, вчиненого військовослужбовцем в умовах воєнного стану, що з урахуванням фактичних обставин даного кримінального провадження та особи підозрюваного є достатньою підставою для застосування до нього саме такого, виключного запобіжного заходу.
Слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, одружений, має постійне місце мешкання та реєстрації, однак за наявності ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Визначаючи саме такий розмір застави, слідчий суддя врахував майновий стан ОСОБА_7 , як військовослужбовця та ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та вважав, що застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде достатньою для запобігання встановленого ризику переховування.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог, посилається на те, що підозра ОСОБА_7 є повністю необґрунтованою, оскільки в матеріалах, доданих до клопотання слідчого відсутні докази, які б підтверджували підозру ОСОБА_7 .
Також зазначає, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про наявність ризику переховування, оскільки ОСОБА_7 до затримання постійно проживав за місцем реєстрації, має стійкі соціальні зв`язки, користувався повагою серед колег та друзів та не має наміру переховуватись.
Крім того, посилається і на відсутність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, є хронічно хворою людиною, стан його здоров`я постійно погіршується, а тому він не може знищити, сховати чи пошкодити речові докази або впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
З огляду на вказане, та враховуючи наявність у ОСОБА_7 постійного місця мешкання та реєстрації, дружини та неповнолітньої дитини, позитивних характеристик за місцем проходження служби, вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилався на її безпідставність, а ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджуються матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання слідчого, зокрема:
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 червня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_7 було затримано 18 червня 2022 року о 15 годині 40 хвилин на залізничній станції Нижнєдніпровськ за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, буд. 14;
- доповіддю чергового військової частини НОМЕР_2 про факт дезертирства військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 46 окремого стрілецького батальйону, серед яких зазначено й ОСОБА_7 ;
- поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та іншими процесуальними документами у їх сукупності.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.
Фактичні дані, які зафіксовані у викладених вище процесуальних документах дають підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 до причетності у вчиненні інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.
Стосовно доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та викладених в ухвалі слідчого судді.
Твердження захисника про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і про безпідставність висновків слідчого судді в цій частині, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваному ОСОБА_7 інкримінується злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, тому він розуміє тяжкість та строк покарання, яке йому може бути призначено в разі визнання винуватим, а також вагомість доказів обвинувачення проти нього, що може спонукати його до переховування від органу досудового розслідування.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Крім того, вказаний ризик додатково обґрунтовується й тим, що в Україні введено правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, підозрюваному ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, як військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 під час виконання бойових завдань, що ставить під загрозу територіальну цілісність та суверенітет України, а тому підозрюваний, у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду в тому числі й на території України де ведуться активні бойові дії, що вказує на реальне існування згаданого ризику.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність прокурором інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд не входить в їх обговорення, оскільки слідчий суддя встановив наявність тільки одного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею правильно враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має певні соціальні зв`язки, а саме дружину та неповнолітню дитину, постійне місце мешкання та реєстрації.
В той же час, вищевказані обставини не можуть слугувати самодостатньою підставою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони лише характеризують його особу та не спростовують наявності ризику переховування.
Посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_7 є хронічно хворою людиною та його стан здоров`я постійно погіршується не ґрунтується на матеріалах справах та не підтверджується жодним доказом. Більше того, ОСОБА_7 є військовослужбовцем, а тому останній проходив військово-лікарську комісію та був визнаний придатним до військової служби.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час запобігти вищенаведеному ризику, шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000266 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 408 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4