Справа №621/1462/20
Провадження №1-кп/621/43/22
Ухвала
Іменем України
05 травня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за відсутності прокурора ОСОБА_3 ,
відсутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за відсутності захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000033 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лиман Зміївського району Харківської області, є громадянином України, не працює, розлучений, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.02.2020 за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 1 рік; звільнений на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з випробуванням на строк 2 (два) роки,
у злочинах, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309, частиною 1 статті 317 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , обвинувачується: у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 309 Кримінального кодексу; незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненому повторно та наданні приміщення для незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів.

Прокурор ОСОБА_3 , подала письмове клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А обґрунтованість обвинувачення дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 , та його захисник ОСОБА_5 , подали заяви про вирішення клопотання за їх відсутності.

ОСОБА_4 , у поданій до суду заяві просив вирішити питання про застосування до нього запобіжного заходу особистого зобов`язання з посиланням на відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, факт тривалого перебування під вартою, просив також врахувати факт того, що він є військовозобов`язаним, проходив строкову службу в лавах ЗСУ та має намір стати на захист держави з зв`язку з агресією Російської Федерації.

ОСОБА_5 , підтримана позиції ОСОБА_4 .

Забезпечити участь учасників судового провадження у судовому засіданні в режимі відеоконференції, з огляду на технічну можливість, не надалося за можливе.
Відповідно до листа начальника відділу ІТЗО, ЗІ ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 , в державній установі з 05.03.2022 доступ до глобальної мережі інтернет відсутній у зв`язку з пошкодженням кабельної мережі.
Вимога щодо доставлення ОСОБА_4 , у судове засідання відділом поліції №2 Чугуївського РУп ГУНП в Харківській області не виконана.
Згідно листа Верховного Суду від 03.03.2022 №1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», враховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі обвинуваченого, з належною мотивацією такої процедури розгляду.
З урахуванням зазначених вище обставин, Указу Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», безпосередні бойові дії на території Харківської області неможливість забезпечення прибуття учасників судового провадження до суду, відсутність технічної можливості проведення судового засідання в режимі відео конференції, суд дійшов висновку про можливість виконання положень статті 331 КПК України, без безпосередньої участі в судовому засіданні сторін судового провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження, доводи клопотань учасників справи, суд дійшов наступного:

Щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді від 14 квітня 2020 відносно ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 11 червня 2020 року, який в подальшому було продовжено ухвалами суду на строк до 10.05.2022, включно.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , судове провадження не буде завершене, суду належить розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , було враховано, зокрема, наявність ризику переховування від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим за вказаним обвинуваченням, вказує на наявність ризику переховування від суду.

Крім того, на високий ризик вчинення нових кримінальних правопорушень вказує факт вчинення ОСОБА_4 в період іспитового строку за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 17.02.2020 злочинів, які йому інкримінуються.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, дійшов до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 , на свободу.

Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо доводів обвинуваченого про відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, навність підстав для зміни запобіжного заходу, посилань на намір стати на захист держави та вступу до лав Збройних сил України, суд зазначає наступне.

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2002 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану і Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, з 24.02.2022 в Україні строком на 30 діб було введено воєнний стан, який в подальшому продовжено ще на 30 діб, до 25 травня 2022.

Верховна Рада України ухвалила Закон України № 7149 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації або його зміни з інших підстав».

Нормами закону скасовується запобіжний захід для осіб, які можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації.

Підозрюваний/обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, окрім тримання під вартою, має право звернутись до прокурора для скасування відповідного запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації.

Після скасування судом чи слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваний/обвинувачений має невідкладно, але не пізніше ніж упродовж 24 годин з`явитись для призову на військову службу під час мобілізації. У випадку нез`явлення у цей термін прокурор має подати клопотання про обрання цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, за клопотанням підозрюваного/обвинуваченого, слідчий суддя/суд має право ухвалити рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, якщо відповідне клопотання обґрунтовується бажанням використати кошти, передані в заставу, для їхнього подальшого внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

У місцях ведення активних бойових дій, за клопотанням підозрюваного/обвинуваченого, слідчий суддя/суд має право розглянути питання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , повідомив суд про намір стати на захист країни, однак будь-яких об`єктивних данних, в тому числі, факту того, що останній є військовозобов`язаним та проходив службу у лавах ЗСУ у розпорядженні суду не має.

При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу суд з врахуванням обставин цього провадження виходить з такого: 1) завдань кримінального провадження, мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжних заходів; 2) фактичних обставин, що стали підставою для висновку про наявність ряду ризиків, що вплинуло на вибір конкретного виду запобіжного заходу та умов його застосування стосовно ОСОБА_4 . 3) ризиків, для запобігання яким на обвинуваченого ОСОБА_4 , покладався відповідний обов`язок; 4) ефективності застосування запобіжного заходу з врахуванням фактичних обставин; 5) співвідношенні ефективності запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання та тримання під вартою в контексті обставин цього провадження.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (частина1 статті 131 КПК). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 (частина 1 статті 184 КПК).
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, Суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , щодо відсутності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України є неслушними, а дійсність його намірів щодо участі у військових діях та реальну можливість здійснення захисту країни, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціальних зв`язків, суд ставить під сумнів.
Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання обвинуваченого, та дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 148, 150-153, 314-317, 177, 181, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.
2. Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 03 липня 2022, включно.
3. У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , - відмовити.
4. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 , у той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Головуючий: