Справа №505/676/22
пр. №1-кп/505/396/2022
11.04.2022 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шаптебань, район Ришкань, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України,

В провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України таугода про визнання винуватості від 24.03.2022 року.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці, за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей з метою їх експлуатації, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, разом із іншими невстановленими особами за попередньою змовою між собою, вирішив зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з пошуком, вербуванням та переміщенням осіб з уразливим станом через збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин через державний кордон України на територію Французької Республіки в місто Мелен, з метою їх експлуатації, шляхом втягнення у злочинну діяльність, яка полягала в їх зверненні до державних органів Французької Республіки з проханням надати їм правовий статус біженців, мотивуючи його недостовірною та вигаданою інформацією про нібито побоювання стати в Україні жертвами переслідувань за ознаками національності, належності до певної соціальної групи, політичних переконань тощо, з метою подальшого незаконного отримання останніми виплат з державного бюджету Французької Республіки, що відповідно до законодавства Французької Республіки призначаються для осіб, які звернулися з заявою про отриманням статусу біженця, на час проведення відповідної перевірки обґрунтованості підстав для надання такого статусу, розробивши при цьому план та алгоритм дій, для реалізації своєї злочинної діяльності, відомий всім учасникам групи.
Відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану в кінці вересня 2020 року ОСОБА_5 , виконуючи роль вербувальника, прибув до с. Сінне Подільського району, Одеської області, де зустрівся із раніше не знайомим йому потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані засекречені, відповідно до постанови про застосування заходів безпеки, щодо осіб, які беруть участь в кримінальному судочинстві). В ході бесіди із потерпілим, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що останній знаходиться в скрутному матеріальному становищі, має на утриманні неповнолітніх дітей та шукає заробіток, тобто перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії, реалізуючи свій умисел, останній запропонував потерпілому ОСОБА_7 отримати грошові кошти в сумі 250 євро за поїздку до Французької Республіки, вказавши на вигідні умови пропозиції, однак не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде здійснити останньому за вказану грошову винагороду, таким чином створивши у потерпілого хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, скориставшись при цьому його скрутним матеріальним становищем, та домігся його добровільної згоди на переміщення до Республіки Франція.
Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій намір, достеменно знаючи про відсутність у ОСОБА_7 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, надав потерпілому грошові кошти для оформлення вказаного документа за прискореною процедурою, чим встановив психологічний контроль над останнім.
В подальшому, в кінці жовтня 2020 року ОСОБА_5 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, повідомив телефонним зв`язком потерпілого ОСОБА_7 про необхідність прибуття до м. Балта Одеської області, звідки ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного плану, виконуючи роль, яка полягала в організації переміщення потерпілого до м. Мелен Французької Республіки, встановив над потерпілим контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадним станом останнього, та 30.10.2020 разом із потерпілим вирушив потягом до Французької Республіки.
В подальшому ОСОБА_5 , використовуючи підневільний стан потерпілого, який проявився в неможливості самостійно покинути межі Французької Республіки, у зв`язку із незнанням іноземних мов та відсутністю коштів для покриття витрат на поїздку до України, доставив ОСОБА_7 до м. Мелен, з метою організації звернення до компетентних держаних органів дляотримання ним статусу біженця під вигаданою легендою про нібито побоювання стати в Україні жертвою збройного конфлікту на сході України, задля подальшого отримання потерпілим банківського рахунку та картки, призначених для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів, що відповідно до законодавства Французької Республіки є кримінальним правопорушенням, яке кваліфікується як шахрайство, що передбачено статтями 313-2, 313-2 абзац 7, 313-1, 132-71 Кримінального кодексу Французької Республіки.
Далі, під контролем та керівництвом ОСОБА_5 в період часу з 30.10.20 по 17.11.2020 (більш точної дати в ході слідства не встановлено), ОСОБА_7 перебуваючи в м. Мелен Французької Республіки, знаходячись в уразливому стані, вимушено звернувся до компетентних держаних органів із заявою про отримання ним статусу біженця під вигаданою ОСОБА_5 легендою, яку він запам`ятав заздалегідь, про нібито побоювання стати в Україні жертвою збройного конфлікту на сході України та отримав банківську картку, призначену для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, яку ОСОБА_5 відібрав у потерпілого з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів.
Окрім цього, невстановлена в ході досудового слідства особа за попередньою змовою із ОСОБА_5 відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану у вересні 2020 року (більш точний час в ході слідства не встановлено) виконуючи роль вербувальника, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , зустрілася із раніше не знайомою їй потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході бесіди з якою невстановленій досудовим слідством особі стало відомо, що остання знаходиться в скрутному матеріальному становищі, має на утриманні неповнолітніх дітей та шукає заробіток, тобто перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії, реалізуючи свій умисел, невстановлена в ході досудового слідства особа запропонувала потерпілій ОСОБА_8 отримати грошові кошти в сумі 250 євро за поїздку до Французької Республіки, вказавши на вигідні умови пропозиції, однак не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде здійснити останній за вказану грошову винагороду, таким чином створивши у потерпілої хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, скориставшись при цьому її скрутнимматеріальним становищем, та домоглася її добровільної згоди на переміщення до Французької Республіки.
В подальшому невстановлена досудовим слідством особа, реалізуючи спільний із ОСОБА_5 умисел, здійснила дії направлені на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_8 , при цьому заплативши кошти за прискорену процедуру оформлення вказаного документа, чим встановила психологічний контроль над останньою.
В подальшому, в кінці жовтня 2020 року (більш точний час та дата в ході досудового слідства не встановлена) невстановлена в ході досудового слідства особа, повідомила потерпілу про необхідність прибуття на зупинку громадського транспорту на автодорозі сполучення м. Подільськ - м. Балта, зазначивши, що там її зустріне ОСОБА_5 та невстановлена в ході слідства особа на ім`я ОСОБА_10 .
Наступного дня потерпіла ОСОБА_8 , перебуваючи в уразливому стані та знаходячись під психологічним контролем невстановленої в ході слідства особи, виконуючи вимоги останньої, прибула за визначеною адресою, звідки ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію злочинного плану, виконуючи роль, яка полягала в організації переміщення потерпілої до м. Мелен Французької Республіки, встановив над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадністю стану останньої, та ЗО. 10.2020 разом із потерпілою вирушив потягом до Французької Республіки.
В подальшому ОСОБА_5 , використовуючи підневільний стан потерпілої, який проявився в неможливості самостійно покинути межі Французької Республіки у зв`язку із незнанням іноземних мов та відсутністю коштів для покриття витрат на поїздку до України, доставив ОСОБА_8 до м. Мелен з метою організації звернення до компетентних держаних органів для отримання нею статусу біженця під вигаданою легендою, задля подальшого отримання потерпілою банківського рахунку та картки, призначених для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів, що відповідно до законодавства Французької Республіки є кримінальним правопорушенням, яке кваліфікується як шахрайство, що передбачено статтями 313-2, 313-2 абзац 7, 313-1, 132-71 Кримінального кодексу Французької Республіки.
Далі, під контролем та керівництвом ОСОБА_5 , в період часу з 31.10.2020 року по 18.11.2020 року (більш точної дати в ході слідства не встановлено), ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Мелен Французької Республіки, знаходячись в уразливому стані, вимушено звернулася до компетентних держаних органів із заявою про отримання нею статусу біженця під вигаданою ОСОБА_5 легендою, яку вона запам`ятала заздалегідь та отримала банківську картку, призначену для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, яку ОСОБА_5 відібрав у потерпілої з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів.
Окрім цього, невстановлена в ході досудового слідства особа за попередньою змовою із ОСОБА_5 відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану у вересні 2020 року (більш точний час в ході слідства не встановлено) виконуючи роль вербувальника, знаходячись за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Подільськ, зустрілася із раніше не знайомою їй потерпілою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході бесіди з якою невстановленій досудовим слідством особі стало відомо, що остання знаходиться в скрутному матеріальному становищі, шукає заробіток, тобто перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії, реалізуючи свій умисел, невстановлена в ході досудового слідства особа запропонувала потерпілій ОСОБА_11 отримати грошові кошти в сумі 200 євро за поїздку до Французької Республіки, вказавши на вигідні умови пропозиції, однак не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде здійснити останній за вказану грошову винагороду, таким чином створивши у потерпілої хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, скориставшись при цьому її скрутним матеріальним становищем, та домоглася її добровільної згоди на переміщення до Французької Республіки.
В подальшому невстановлена досудовим слідством особа реалізуючи спільний із ОСОБА_5 умисел, здійснила дії направлені на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_11 , при цьому надавши грошові кошти в розмірі 1000 гривень за прискорену процедуру оформлення вказаного документа, чим встановила психологічний контроль над останньою.
В подальшому, в кінці жовтня 2020 року (більш точний час та дату в ході досудового слідствавстановити не надалось можливим), невстановлена в ході досудового слідства особа, повідомила потерпілу про необхідність прибуття на зупинку громадського транспорту в м. Подільськ, зазначивши, що там її зустріне ОСОБА_5 .
Наступного дня потерпіла, перебуваючи в уразливому стані та знаходячись під психологічним контролем невстановленої в ході слідства особи, виконуючи вимоги останньої, прибула за визначеною адресою, звідки ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію злочинного плану, виконуючи роль, яка полягала в організації переміщення потерпілої до м. Мелен Республіки Франція, встановив над потерпілою контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадністю стану останньої, та 30.10.2020 разом із потерпілою вирушив потягом до Французької Республіки.
В подальшому ОСОБА_5 , використовуючи підневільний стан потерпілої, який проявився в неможливості самостійно покинути межіФранцузької Республіки, у зв`язку із незнанням іноземних мов та відсутністю коштів для покриття витрат на поїздку до України, доставив ОСОБА_11 до м. Мелен, з метою організації звернення до компетентних держаних органів для отримання нею статусу біженця під вигаданою легендою, задля подальшого отримання потерпілою банківського рахунку та картки, призначених для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів, що відповідно до законодавства Французької Республіки є кримінальним правопорушенням, яке кваліфікується як шахрайство, що передбачено статтями 313-2, 313-2 абзац 7, 313-1, 132-71 Кримінального кодексу Французької Республіки.
Далі, під контролем та керівництвом ОСОБА_5 , в період часу з 31.10.2020 по 17.11.2020 (більш точної дати в ході слідства не встановлено), ОСОБА_11 перебуваючи в м. Мелен Французької Республіки, знаходячись в уразливому стані, вимушено звернулася до компетентних держаних органів із заявою про отримання нею статусу біженця під вигаданою ОСОБА_5 легендою, яку вона запам`ятала заздалегідь та отримала банківську картку, призначену для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, яку ОСОБА_5 відібрав у потерпілої з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів.
Відповідно до аб. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України потерпілі у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 надали письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .
З урахуванням вимог статей 470, 472 КПК України, прокурором під час прийняття рішення про укладення угоди враховано такі обставини:
1) ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб - ОСОБА_5 активно сприяв розкриттю вчинених ним та іншими особами злочинів, зокрема повідомив раніше невідомі стороні обвинувачення обставини злочинної діяльності, повідомив про дії осіб, причетних до вчинення злочинів, які підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку;
2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри) - злочини, у яких підозрюється (обвинувачується) ОСОБА_5 , передбачені ч. 2 ст. 149 КК України, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки санкція ч. 2 ст. 149 КК України передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років;
4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень - ОСОБА_5 повідомлено відповідні відомості, які використано правоохоронними органами для виявлення та припинення вчинення злочинів особами, причетними до вчинення кримінальних правопорушень за його участі, а саме ч. 2 ст. 149 КК України.
Згідно даної угоди прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 149 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв слідству у розкритті даного злочину, розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, який встановлюється судом тривалістю від 1 (одного) до 3 (трьох) років. На підставі ст. 77 КК України не призначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Отримана згода прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 на призначення вищевказаного покарання.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засідання прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 укладену 24.03.2022 року та визнати винуватим ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 149 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Захисник ОСОБА_4 просив також затвердити угоду про визнання винуватості укладену 24.03.2022 року між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 і призначити покарання за ч. 2 ст. 149 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків передбачених п. 1, 2 , 3 ст. 76 КК України, оскільки у Прейда на утриманні четверо дітей, двоє із них є неповнолітні, він раніше не судимий та позитивно характеризується за місцем мешкання. Судом ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди. Встановлено, що угода укладена добровільно, без примусу.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 шляхом опитування повідомив суду про визнання своєї вини у вчиненні даних кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 149 КК України, добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором, за участю захисника ОСОБА_4 від 24.03.2022 року затвердити, і призначити узгоджене покарання, встановивши 1 рік іспитового строку, враховуючи, що він є батьком чотирьох дітей і раніше не судимий.
Відповідно до ст. 468 КПК України - у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Як вбачається з абз. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Таким чином, за сукупністю скоєного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 2 ст. 149 КК України - вербування та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману потерпілого, його уразливого стану, вчинені за попередньою змовою групою осіб;
- ч. 2 ст. 149 КК України - вербування та переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману потерпілого, його уразливого стану, вчинені повторно, вчинені за попередньою змовою групою осіб. Кваліфікація кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України скоєних ОСОБА_5 , яка вказана в угоді про визнання винуватості є правильною.
Злочин за ч. 2 ст. 149 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Узгоджена угодою про визнання винуватості міра покарання ОСОБА_5 з урахуванням його характеризуючих даних відповідає чинному законодавству.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, є батьком чотирьох дітей, із яких двоє неповнолітніх знаходяться на утриманні ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства обирався у вигляді обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.02.2022 року.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості від 24.03.2022 року призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку він не скоїть нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1