Справа № 541/2485/22
Провадження № 1-кс/541/793/2022
У Х В А Л А

14 жовтня 2022 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному 09.10.2022 року до ЄРДР за № 0000805за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна (речей), а саме: кухонний ніж з дерев`яною рукояткою, довжиною 21 см, який запаковано до картонної коробки опечатаної паперовою биркою з пояснювальними написами та підписами понятих.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що 08 жовтня 2022 року близько 21 години 00 хвилин ( точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 разом із своїм товаришем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у домогосподарстві за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , де вони розпивали алкогольні напої. У цей час, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочався конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння смерті, ОСОБА_4 узяв у руку ніж, яким наніс множинні удари в область грудної клітини, живота та лівої руки ОСОБА_5 ,від яких останній помер на місці події.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть за № 157 від 10.10.2022, смерть ОСОБА_5 настала у результаті гострої крововтрати, ножового поранення грудної клітини з ураженням серця. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
12.10.2022 року у ході розслідування кримінального провадження слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця події (додатковий) за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого, виявлено та вилучено кухонний ніж з дерев`яною рукояткою, довжиною 21 см.
Зважаючи на те що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть за № 157 від 10.10.2022 року, смерть ОСОБА_5 настала у результаті гострої крововтрати, ножового поранення грудної клітини з ураженням серця, вилучений в ході огляду ніж може бути знаряддям злочину.
В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду майно, оскільки воно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, арешт забезпечить його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, зокрема проведення експертиз, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав, просив його задовольнити. Додатково надав копію фототаблиці до протоколу огляду місця події від 12.10.2022 року в смт. Ромодан на якій на фото 1 зображено загальний вид учасників та місце проведення додаткового огляду, на фото 2 зображено домогосподарство за адресою: АДРЕСА_2 , на фото 9 зображено місце розташування виявленого ножа, на фото 10 зображено ніж кухонний з дерев`яною ручкою.
Заслухавши прокурора, вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000805 від 09.10.2022 року за ч. 1 ст. 115 КК України.

12.10.2022 року старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проведено огляд місця події (додатковий) за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого, виявлено та вилучено кухонний ніж з дерев`яною рукояткою, довжиною 21 см.
Постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області даний ніж був визнано речовим доказом у кримінальному провадженню №0000805 від 09.10.2022 рок та визначено його місце зберігання камеру зберігання речових доказів Миргородського РВП за адресою м.Миргород, вул. Я.Усика, 34.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи на сукупність наявних доказів, прокурор у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно (речі) з тих підстав, що вони є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що вказане вище майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин, його арешт забезпечить зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, судових експертиз. Таким чином, арешт на це майно з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна і не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження майном, з метою запобігання знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси переважають принцип мирного володіння майном.

Вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співмірним з тими обмеженнями, які існують під час даного досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту ножа може призвести до його знищення або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, оскільки відносно даної речі є необхідність у проведенні слідчих дій та експертних досліджень.

В той же час слідчий суддя вважає, що заявлена в клопотанні вимога про визначення місця зберігання ножа є безпідставною, так як постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 від 12.10.2022 року визначено місце його зберігання- в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Миргород, вул. Я.Усика, 34.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 98, 170, 171-173 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власником та користувачем майна, яке вилучено в ході огляду за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: кухонний ніж з дерев`яною рукояткою, довжиною 21 см, який запаковано до картонної коробки опечатаної паперовою биркою з пояснювальними написами та підписами понятих.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1