КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

02 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року,
за участю особи,
яка подала скаргу ОСОБА_5 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «Easy Con»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 09 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , частково задовольнив скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов`язав уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, внести відомості, викладені в заяві ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2022 року до ЄРДР, про що проінформувати заявника.

В іншій частині у задоволенні скарги, відмовив.

Своє рішення про часткове задоволення скарги слідчий суддя, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України, обґрунтував тим, що відповідно до змісту поданої скарги, після надходження заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2022 року, уповноважена особа Офісу Генерального прокурора зобов`язана була невідкладно, внести відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та надати заявнику витяг з ЄРДР, оскільки станом на час розгляду скарги в суді, відомості за заявою ОСОБА_5 внесено не було до ЄРДР, у зв`язку з чим, слідчий суддя, в цій частині вимоги скарги задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням змін, внесених під час її розгляду, просить дослівно:

« скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 від 09 червня 2022 та ухвалити постанову, якою:
Зобов`язати ОСОБА_8 , Генерального прокурора, внести до провадження № 0000904 Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення 19.04.2022 року такі відомості:
ПІБ потерпілих ОСОБА_9 , дружина; ОСОБА_10 , дочка; ОСОБА_11 , син; ОСОБА_5 , батько; ОСОБА_12 , мати; ОСОБА_13 , сестра.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення (КК України 2001) СТ115 Ч.2 П.П.3) і 4).
Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення:
03.03.2022 військові РФ взяли ОСОБА_14 в заручники в центрі села Андріївка Макарівської ОТГ Бучанського району Київської області і після тортур вбили жорстоким чином».
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає про те, що 19.04.2022 року ним, як заявником, було подано заяву до Офісу Генерального прокурора, на ім`я ОСОБА_15 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 115 КК України, в порядку ст. 214 КПК України.

Не отримавши жодного процесуального рішення на вищевказану заяву, 22.04.2022 року він, ОСОБА_5 , подав скаргу до Печерського районного суду м. Києва на бездіяльність Генерального прокурора ОСОБА_16 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та просив зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР по його заяві від 19.04.2022 року та про визнання його, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Однак, 09.06.2022 року, слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, без участі заявника, проігнорувавши клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, постановив необґрунтовану ухвалу, яка, на думку скаржника містить суперечності.

Як вважає ОСОБА_5 , КПК України передбачає лише одну форму перевірки достовірності відомостей, викладених у заявах про злочин внесення відомостей до ЄРДР і проведення досудового розслідування.

Отже, як зазначає апелянт у своїй скарзі, Офісом Генерального прокурора грубо порушені положення КПК України щодо початку досудового розслідування, а саме, всупереч вимогам ст. 214 цього Кодексу, не внесені до ЄРДР відомості, викладені в заяві про кримінальне правопорушення та не почато досудове розслідування за таким фактом.

Як вважає апелянт, за поданою заявою уповноважена особа Офісу Генерального прокурора, повинна була внести відомості про вказані в його заяві кримінальне правопорушення, до ЄРДР після отримання заяви.
За таких обставин, на думку апелянта, оскаржувана ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва є незаконною, оскільки незважаючи на встановлений в ході судового розгляду факт бездіяльності Офісу Генерального прокурора, постановлена ухвала, яка не відповідає вимогам чинного КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР; проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до положень, закріплених у ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні прямо передбачена можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020, положення ч. 3 ст. 307 цього Кодексу щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), а тому посилання слідчого судді в резолютивній частині ухвали на те, що вказана ухвала оскарженню не підлягає, слід визнати безпідставним.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає зокрема у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, може бути про: зобов`язання вчинити певну дію, в даному випадку внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР, як це прямо передбачено ч. 1 ст. 214 цього Кодексу або про відмову у задоволенні скарги.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя, за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 , постановив ухвалу, якою вказану скаргу задовольнив частково та зобов`язав уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, виконати вимоги ст. 214 КПК України за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2022, про що проінформувати заявника.
Що ж стосується інших вимог скарги, а саме внести до ЄРДР такі відомості:
«ПІБ потерпілих ОСОБА_9 , дружина; ОСОБА_10 , дочка; ОСОБА_11 , син; ОСОБА_5 , батько; ОСОБА_12 , мати; ОСОБА_13 , сестра.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення (КК України 2001) ст. 115 ч. 2 п.п. 3) і 4.
Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення:
03.03.2022 військові РФ взяли ОСОБА_14 в заручники в центрі села Андріївка Макарівської ОТГ Бучанського району Київської області і після тортур вбили жорстоким чином.», то в цій частині слідчий суддя у задоволенні скарги відмовив.
Перевіривши вказане судове рішення на предмет його відповідності вимогам закону, зокрема ст. 370 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для визнання його незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, оскільки всупереч доводам апеляційної скарги воно не суперечить нормам, як національного, так і міжнародного права, в тому числі положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, системний аналіз положень ст.ст. 3, 9, 26, 214, 303, 307 КПК України дозволяє зробити висновок про те, що слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, дотримуючись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорі та вимог інших актів законодавства, вправі вирішувати лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Як зазначалось вище, розглядаючи скаргу на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, вправі зобов`язати слідчого або прокурора вчинити певну дію, в даному випадку зобов`язати внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР або відмовити у задоволенні скарги.
При цьому, повноваження слідчого судді під час розгляду такої скарги обмежуються лише тим, чи були слідчим або прокурором дотримані вимоги, передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Що ж стосується переліку та змісту відомостей, передбачених ч. 5 ст. 214 КПК України, які вносяться до ЄРДР, то це питання не відноситься до повноважень слідчого судді, оскільки ці питання знаходяться в компетенції відповідного слідчого або прокурора, які, крім вимог вказаної вище статті, повинні керуватись Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298 (зі змінами, внесеними наказом Генерального прокуроравід 23.11.2021 № 377).
Згідно з пунктами 27, 28 глави 2, розділу ІІ цього Положення, внесення відомостей до Реєстру про фізичних та юридичних осіб, які потерпіли від кримінальних правопорушень, відбувається на підставі заяви про вчинення щодо них кримінального правопорушення або залучення їх до провадження як потерпілих (стаття 55 КПК України). Винятками є випадки, коли потерпілу особу не встановлено, особа зникла безвісти, загинула від кримінально протиправних діянь, є неповнолітньою або визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною.

Якщо особа, яка потерпіла від кримінального правопорушення, на початок досудового розслідування не була визнана потерпілою відповідно до статті 55 КПК України або під час досудового розслідування відбулися зміни щодо відомостей про осіб, які потерпіли від кримінальних правопорушень (склад потерпілих; особа, яка потерпіла від кримінального правопорушення, померла; установлено особу, яка була невідома; надійшла інша інформація про потерпілих осіб), до Реєстру вносяться відповідні зміни згідно з пунктом 1 глави 8 цього розділу.

Таким чином, твердження апелянта про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення слідчий суддя допустив порушення процесуальних норм та конституційних гарантій, які гарантують його, ОСОБА_5 , права як людини та потерпілого, не може бути визнане обґрунтованим, оскільки воно не підтверджується фактичними обставинами справи та тими правовими нормами, на які посилається апелянт у своїй скарзі.

Як прямо передбачено ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Приймаючи до уваги той факт, що згідно заяви ОСОБА_5 від 19.04.2022 року, кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 115 КК України було вчинено не щодо нього, а щодо його сина ОСОБА_17 , права і обов`язки потерпілого у ОСОБА_5 та вказаних ним осіб, згідно положень ч. 2 ст. 55 КПК України, виникають або можуть виникнути не з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, а з моменту подання заяви про їх залучення до провадження як потерпілих.

При цьому, колегія суддів ще раз звертає увагу на те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, безпосереднім предметом оскарження під час досудового розслідування, в даному випадку є бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а не будь-яка інша бездіяльність, зокрема щодо змісту відомостей, які підлягають внесенню до ЄРДР.

До цього слід також додати і те, що в апеляційній скарзі не наведено будь-яких даних про те, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року, якою уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора зобов`язано виконати вимоги ст. 214 КПК України, тобто внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2022 року, до цього часу не виконана та що до ЄРДР не внесені ті відомості, про які апелянт зазначав, як у своїй скарзі до слідчого судді, а також зазначає у своїй скарзі до суду апеляційної інстанції.

Більш того, навіть якщо припустити, що до ЄРДР не внесені або не будуть внесені відомості про всіх потерпілих, про яких ОСОБА_5 зазначає у своїй скарзі, це не позбавляє його права, так само як права інших осіб, яким ймовірно може бути відмовлено у визнанні потерпілими, оскаржити рішення прокурора або слідчого про відмову у визнанні потерпілим, згідно вимог, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нової ухвали, як про це просить апелянт.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 , колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року про часткове задоволення скарги ОСОБА_5 та зобов`язання уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, виконати вимоги ст.. 214 КПК України за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2022 року, без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення та зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, виконати вимоги ст. 214 КПК України за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 19 квітня 2022 року, без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 757/10549/22-к

Номер провадження : 11-сс/824/2700/2022

Категорія: ч. 2 ст. 309 КПК України

Головуючий у 1-й інстанції слідчий суддя ОСОБА_6

Доповідач суддя ОСОБА_1