Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1941/22
Провадження №1-кп/523/1096/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

15.04.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000491 від 02 листопада 2021 року із звинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 21 години 30 хвилин 21 жовтня 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи біля магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів особистої неприязні та раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в ліву, нижню частину обличчя, чим заподіяв останньому визнані в якості: середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді перелому голівки нижньої щелепи, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; а також легкі тілесні ушкодження у вигляді забитих ран на підборідді зліва та у тім`яно-потиличний ділянці справа, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що в жовтні минулого року на виході із приміщення магазину у нього виник словесний конфлікт з групою молодшою за віком знайомою йому молоддю, яка висловлювала на його адресу словесні образи з приводу його релігійних переконань. В розвиток конфлікту обвинувачений не стримався та наніс кулаком правої руки один удар в обличчя потерпілого. З`ясувавши спричинення останньому тілесних ушкоджень, а також не маючи власного мобільного телефону, він попросив очевидців події викликати ОСОБА_8 швидку медичну допомогу. В подальшому, через своїх родичів, він намагався оплатити потерпілому витрати на лікування, проте той повідомив, що майнові претензії будуть вирішені виключно в судовому порядку. Про вчинене жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілим, його представником обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведення вини ОСОБА_7 у вміненому йому діянні.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 , перебуваючи близько 21 години 30 хвилин 21 жовтня 2021 року біля магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів особистої неприязні та раптово виниклим умислом на спричинення тілесних ушкоджень раніше знайомому ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в ліву, нижню частину обличчя, чим заподіяв останньому визнані в якості: середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді перелому голівки нижньої щелепи, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; а також легкі тілесні ушкодження у вигляді забитих ран на підборідді зліва та у тім`яно-потиличний ділянці справа, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Зазначені дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений представником потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 44251,50 грн та моральної шкоди в розмірі 100000 грн, який ОСОБА_7 визнав частково.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про: 1) вартість придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів при проходженні стаціонарного лікування після отриманих тілесних ушкоджень, що підтверджено в суді відповідними фіскальними чеками, на загальну суму 17251,50 грн, копіями медичних довідок, висновків діагностичних досліджень, виписками із медичних карт; 2) вартість понесених витрат на правову допомогу, що підтверджено квитанцією №220711 від 26 січня 2022 року, в розмірі 27000 грн.

Вирішуючи зазначений позов в цій частині суд вважає його документально доведеним в частині оплати лікування представленими фіскальними чеками, на суму 17251,50 грн, та частково, на суму 5000 грн щодо витрат на правову допомогу, оскільки відсутній детальний розрахунок таких витрат, які підлягають стягненню з обвинуваченого. В разі ж потреби фактичного подальшого проходження лікування, пов`язаного з отриманим в даному кримінальному провадженні тілесним ушкодженням середньої тяжкості потерпілий не буде позбавлений права додатково звернутися з майновими позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві зазначив, що отримання тілесних ушкоджень призвело до фізичної шкоди його здоров`ю, а також душевних переживань та моральних страждань. З часом він продовжує відчувати такі моральні страждання через неможливість повернутися до звичного повноцінного образу життя, вимушений витрачати додатковий час на відвідування лікарів, подальшу реабілітацію тощо.

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим ушкоджень здоров`я з вини обвинуваченого, наступне лікування, безумовно, потягли для ОСОБА_4 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 40000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд визнає щире каяття та публічне вибачення в суді в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує факт першого притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, відсутність власної сім`ї, його показання про неофіційне працевлаштування в галузі надання комп`ютерних послуг, посередню характеристику за місцем проживання, не перебування на спеціалізованих медичних обліках, поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину (залишення на місці події, прохання до присутніх очевидців викликати потерпілому невідкладну медичну допомогу), той факт, що з часу вчинення розглядуваного злочину ОСОБА_7 протягом майже 5-ти календарних місяців жодної протиправної поведінки не допустив, а також поведінку потерпілого (словесні образи) по відношенню до обвинуваченого безпосередньо перед моментом спричинення тим тілесних ушкоджень.

На підставі викладеного суд вважає можливим виправлення ОСОБА_7 без реального відбуття покарання у виді обмеження волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , спричинену матеріальну шкоду в розмірі 22251 (двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят одну) грн 50 коп., а також моральну шкоду в розмірі 40000 (сорок тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1