Номер провадження: 11-кп/813/348/22
Справа № 504/3996/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000361 від 19 березня 2019 року, якою

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянин України, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

був звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2021 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_11 та ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000361 від 19 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 закрито.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України за таких обставин.

Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 2/522/3842/18 від 21 лютого 2018 року ухвалено стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 06.12.1999 року Комінтернівським РВ Одеської області на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000(дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року і до досягнення ОСОБА_10 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З лютого 2018 року у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на умисне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини. На виконання свого протиправного умислу, ОСОБА_7 , всупереч вищевказаному рішенню, умисно, систематично, з лютого 2018 року злісно ухиляється від сплати аліментів, у добровільному порядку кошти на утримання дитини не виплачує, заходів для погашення заборгованості, що утворилася - не приймає.

ОСОБА_7 своїми протиправними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати аліментів, висновків для себе не зробив, офіційно не працевлаштувався, матеріальну допомогу на утримання дитини не надав, на повідомлення про необхідність виплати заборгованості не реагує.

Згідно з розрахунком заборгованості, виданого державним виконавцем виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції Одеської області, за ОСОБА_7 рахується заборгованість за жовтень 2017 року 01 листопада 2019 року на загальну суму 48 989,77 гривень.

Постановляючи ухвалу про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, яке визначено як проступок, з дня вчинення якого минув строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, він не ухилявся від досудового слідства і суду, нового злочину не вчинив.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції прокурор Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.164 КК України, є триваючим злочином для якого перебіг строку давності починається з фактичного припинення діяння, проте, обов`язок ОСОБА_7 щодо сплати аліментів триває до досягнення його дитиною - ОСОБА_10 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим, на теперішній час ОСОБА_7 продовжує вчиняти кримінальне правопорушення.

На думку прокурора строки давності у даному кримінальному провадженні необхідно обчислювати з моменту закінчення обов`язку ОСОБА_7 сплачувати аліменти, встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року, тобто з 07 серпня 2022 року.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь головуючого судді, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до частин 1 та 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що при закритті кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, з огляду на таке.

Мотивуючи своє рішення про закриття кримінального провадження суд послався на те, що з моменту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення минуло три роки.

Моментом закінчення кримінального проступку у даному випадку суд пов`язав із виконанням винним діяння, що зумовлює суспільно небезпечний наслідок - виникнення у винного аліментної заборгованості в певному розмірі (сума виплат за 6 місяців).

Разом з тим такий висновок суду є хибним та суперечить кримінальному та кримінальному процесуальному законодавству.

Зі змісту обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження убачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 2/522/3842/18 від 21 лютого 2018 року постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі дві тисячі гривень щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2017 року і до досягнення ОСОБА_10 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З лютого 2018 у ОСОБА_7 виник умисел на умисне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей. На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_7 , всупереч вищевказаному рішенню, умисно, систематично, з лютого 2018 року злісно ухиляється від сплати аліментів, у добровільному порядку кошти на утримання дитини не виплачує, заходів для погашення заборгованості, що утворилися, не приймає.

Згідно з розрахунком заборгованості, виданого державним виконавцем виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції Одеської області, за ОСОБА_7 рахується заборгованість за жовтень 2017 року - 01 листопада 2019 року на загальну суму 48989,77 гривень.

При цьому, ст.49 КК України не містить окремої вказівки щодо особливостей обчислення строку давності щодо триваючих злочинів. Тим не менше, особливість триваючих злочинів полягає в тому, що вони продовжують вчинятися (тривати) на стадії закінченого злочину, а отже давність притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення триваючого кримінального правопорушення починає обчислюватись тільки після того, як вони були закінчені, причинені або перервані.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , є одиничним злочином, який розпочавшись бездіяльністю особи, далі вчиняється безперервно протягом досить тривалого часу, а тому є триваючим злочином. Отже моментом, з якого починається перебіг строків давності для злочинів з матеріальним складом злочину є завершення суспільно небезпечного діяння. Для триваючих злочинів це фактичне припинення діяння з волі або поза волею особи. Суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.164 КК України ОСОБА_7 не завершене, оскільки обов`язок, щодо сплати аліментів, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року триває до досягнення ОСОБА_10 повноліття, тобто до 07 серпня 2022 року та злісно ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утриманні дитини (аліментів) ОСОБА_7 продовжує вчиняти кримінальне правопорушення.

У випадку вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК, у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), яким особу зобов`язано вчинити певну дію, питання про визначення дня, з якого відраховується строк давності для притягнення до кримінальної відповідальності, має особливості, обумовлені специфікою об`єктивної сторони злочину та необхідністю аналізу правової природи строку давності та його цілей.

Так, Європейський суд з прав людини наголошує, що «строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними» (рішення від 9 січня 2013 р. у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine), заява № 21722/11, § 137.

З огляду на це, в даному кримінальному провадженні строк давності необхідність обчислювати з моменту закінчення обов`язку ОСОБА_7 сплачувати аліменти, встановленого рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року по відношенню до його неповнолітньої дитини - до досягнення ОСОБА_10 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Цей підхід повністю узгоджується із принципом правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права і на якому ґрунтуються інші законодавчі положення. Так, законодавством з урахуванням цього принципу передбачені строки позовної давності (строки звернення до суду), строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, строки накладення адміністративних стягнень (які стосовно триваючих правопорушень відраховуються з дня їх виявлення), тощо.

Крім того, прийнявши за початок строку давності у кримінальному провадженні виникнення у винного аліментної заборгованості в певному розмір за 6 місяців суд фактично звільнив ОСОБА_10 від будь-якої відповідальності за подальше ухилення від сплати аліментів, до досягнення дитиною повноліття, а отже і від обов`язків сплачувати аліменти на утримання дитини, які покладені на нього рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 2/522/3842/18 від 21 лютого 2018 року.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції закривши провадження відносно ОСОБА_7 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвалив незаконне судове рішення..

Пунктом 3) ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строків давності, апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати дію статей 7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в Комінтернівському районному суді Одеської області в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 284, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 квітня 2021 року, якою обвинувачений ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000361 від 19 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4