У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1671/22

№ 1-кс/183/370/22

03 травня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 на постанову керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_6 від 25 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 21 квітня 2022 року за № 0000781 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

в провадження слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшла вказана скарга, в якій заявник просить скасувати постанову керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_6 від 25 квітня 2022 року про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 25 квітня 2022 року керівником Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_6 розглянуто та задоволено клопотання слідчого СВ Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 . Вказує, що прийнята постанова є необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки прийнята при неповноті розгляду та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також висновки, до яких прийшов керівник Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області не відповідають фактичним обставинам справи.
Зокрема, зазначає, що є необґрунтованим, нелогічним та невиправданим застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до особи, яка має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, а таким чином не має бажання, та зворотнє не було доведено, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. При цьому, застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням» обвинувального вироку.
Вказує, що органом досудового розслідування не враховано те, що цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою. Крім того, є всі підстави вважати, що взагалі не доведено ризик переховування від суду, органу досудового розслідування та не надано доказів про наявність у підозрюваного негативної репутації, а тому відсутність таких даних необхідно врахувати на користь особи.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення базується лише на припущеннях та не підтверджений жодними доказами.
Більш того, прокурором фактично не доведено необхідність обрання саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, та взагалі не обґрунтована підозра.
Вказує, що підозрюваний тримається у неналежних умовах, що прямо вказує на ознаки катування. У нього відсутні елементарні, гарантовані державою, права, а саме: відсутність свіжого повітря, відсутність гігієнічних умов, недостатнє природне освітлення, відсутність фізичних вправ на свіжому повітрі, відсутність постільної білизни, недостатня кількість продуктів харчування, низька якість продуктів харчування, переповненість камери, відсутність туалетних засобів, санітарні умови не відповідають умовам гігієни та не дозволяють усамітнення.
В судовому засіданні захисник підтримав вимоги скарги. Просив скасувати постанову слідчого та застосувати інший запобіжний захід у виді застави або особистого зобов`язання.
ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.
Прокурор просила відмовити в задоволенні скарги. Вказувала на те, що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України. Зазначила, що підставою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України було те, що доставити підозрюваного до слідчого судді не було можливості через постійне переміщення військ РФ, обстріли міста, залучення працівників конвойної служби, поліції в охороні важливих об`єктів інфраструктури.
З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши надані у розпорядження слідчого судді матеріали, встановлено, що постановою керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_6 від 25 квітня 2022 року клопотання слідчого СВ Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000781 від 21 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карло-Марксове, м. Єнакієве, Донецької області, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 30 діб, тобто до 16:00 години 22 травня 2022 року включно. Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено розмір застави у сумі 124050 грн 00 коп., що становить п`ятдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
За змістом вказаної постанови, яка наразі є предметом оскарження, у провадженні СВ Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області перебуває кримінальне провадження №0000781 від 21 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.
Верховною Радою України, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VІІ та Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 №2268-VІІ Російську Федерацію було визнано державою-агресором.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України воєнний стан в Україні продовжено із 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України воєнний стан в Україні продовжено із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
В період з 28 лютого 2022 року по 17 квітня 2022 року місто Сєвєродонецьк Луганської області піддане обстрілам з боку військових Російської Федерації, в ході чого були пошкоджені житлові будівлі міста, в тому числі будинок АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 квітня 2022 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_4 , проходячи повз подвір`я, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переліз через паркан на територію вказаного подвір`я. Перебуваючи біля приміщення гаражу, розташованого на території подвір`я та реалізуючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може йому завадити, розуміючи, що на території України введено воєнний стан, затверджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом зламу вхідних дверей, проник до приміщення гаражу.
Перебуваючи у приміщенні гаражу, таємно, викрав квадроцикл синього кольору марки «Соттап», модель «Raptor» та майнери марки «ASIC», модель «Antminer S9», у кількості 3 шт., які належать потерпілому ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном зник із місця скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 257 400 гривень.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Карло-Марксове, м. Єнакієве, Донецької області, громадянин України, українець, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, інвалід III групи, офіційно не працює, із середньою освітою, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий (зі слів).
22 квітня 2022 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 затримано, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.
23 квітня 2022 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
З постанови вбачається, що причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Метою застосування запобіжного заходу зазначено наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.
Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно із ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Відповідно до ст.122 цього закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану", відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Законом України № 2111-IX від 03.03.2022, який набрав чинності 08.03.2022, було внесено зміни, зокрема, до Кримінального процесуального кодексу України щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану.
Вказаним Законом, статтю 615 КПК України, якою врегульовані питання особливого режиму досудового розслідування та продовження строків тримання під вартою під час судового провадження в умовах воєнного, надзвичайного стану або у районі проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України, викладено в новій редакції.
Так, у відповідності до п.2 ч.1 ст.615 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання у встановлені законом строки слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170,173, 189, 233, 234, 235, 245, 247, 248 та 294 цього Кодексу, а також повноважень щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-115, 121, 127, 146, 146-1, 147, 152, 153, 185, 186, 187, 189-191, 201, 258-258-5, 260-263-1, 294, 348, 349, 365, 377-379, 402-444 Кримінального кодексу України, а у виняткових випадках також у вчиненні інших тяжких чи особливо тяжких злочинів, якщо затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні таких злочинів, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури з урахуванням вимог глави 37 цього Кодексу за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора, прийняті або вчинені на виконання повноважень, визначених частиною першою цієї статті, розглядаються судом, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, після забезпечення його функціонування в іншій місцевості або найбільш територіально наближеним до нього судом (ч.4 ст.615 КПК України).
Згідно із ст.3 КПК України, яка дає визначення основних термінів цього кодексу, керівник органу прокуратури - це Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.
Кримінальний процесуальний закон не дає вказівок керівнику відповідного органу прокуратури щодо порядку розгляду клопотань слідчого/прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім загальних положень ст.615 КПК України, водночас наділяє його такими повноваженнями виключно в разі відсутності об`єктивної неможливості виконання цих повноважень у встановлені законом строки слідчим суддею. При цьому, в будь-якому разі, такий розгляд має здійснюватися із додержанням загальних засад кримінального провадження, як фундаментальних основ функціонування кримінального судочинства в Україні.
Водночас, слід зауважити, що у відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.
Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Питання щодо запобіжних заходів, затримання особи, врегулювано главою 18 Кримінального процесуального кодексу України.
Так, відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно із ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Таким чином, статтею 178 КПК України, визначено право сторін кримінального провадження надати матеріали, які мають бути оцінені у сукупності із всіма обставинами, що кореспондується із вимогами ст.ст.42,184 КПК України щодо надання підозрюваному можливості ознайомитись із клопотанням про застосування запобіжного заходу, подати свої докази та навести контраргументи, необхідності його застосування.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ст.183 КПК України).
Згідно із наданими сторонами кримінального провадження матеріалами, 23 квітня 2022 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру.
З заяви про вчинення кримінального правопорушення; довідки про спричинення матеріального збитку, наданою потерпілим ОСОБА_8 , показів потерпілого ОСОБА_8 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22 квітня 2022 року відносно ОСОБА_4 ; протоколу огляду місця події від 23 квітня 2022 року за адресою проживання ОСОБА_4 у їх сукупності, вбачається наявність підстав для обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Саме дані докази в сукупності з поясненнями самого ОСОБА_4 проаналізовані прокурором під час розгляду питання щодо обґрунтованості підозри, про що вказано в постанові.
При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження доводів про правомірність оскаржуваної постанови щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Таким чином слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою, внаслідок чого є неприйнятними посилання заявника на необґрунтованість підозри.
Перевіряючи посилання заявника на відсутність ризиків, визначених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахований керівником органу прокуратури, слідчий суддя вважає їх необґрунтованими, виходячи з такого.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається врахування керівником органом прокуратури наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_4 не має міцних родинних та соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерела доходів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років. Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину під час введеного воєнного стану в Україні та на території м. Сєвєродонецька Луганської області, де проводяться активні бойові дії.
Означений висновок на думку слідчого судді правомірний та обґрунтований. Так, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
За таких обставин, посилання заявника про не доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є необґрунтованими. Посилання на ненадання доказів негативної репутації саме по собі, не спростовує інших доказів на підтвердження ризику.
Також, прокурором враховано наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, вчинив злочин з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , враховуючи дані, що його характеризують та відсутність доказів на спростування позиції керівника органу прокуратури в цій частині, слідчий суддя вважає посилання сторони захисту про відсутність означеного ризику недоведеними.
Крім того, слідчий суддя враховує, що керівником органом прокуратури враховані і інші обставини, які встановлені під час досудового розслідування, передбачені ст.178 КПК України, наявний обґрунтований висновок щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилання заявника на неналежні умови тримання підозрюваного нічим, об`єктивно не підтверджені, містять характер припущень, а тому не приймаються слідчим суддею до уваги під час вирішення питання щодо правомірності винесеної постанови.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов до висновку, що законні та достатні підстави для задоволення скарги відсутні, в зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.304-307, ст.615 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
в задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 на постанову керівника Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_6 від 25 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 21 квітня 2022 року за № 0000781 відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали буде оголошено 05 травня 2022 року о 13:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1