ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3678/18
Провадження № 11-кп/4820/176/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілого

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року,
в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працює, неодруженого, судимого вироком Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2021 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна;
визнано винуватим за ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, на підставі яких призначено йому покарання у виді позбавлення волі:

- за ч.2 ст.185 КК України строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч.3 ст.185 КК України строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарння ОСОБА_7 за сукупністю злочинів призначено шляхом часткового складання покарання за даним вироком та попереднім вироком Хмельницького апеляційного суду від 30 липня 2021 року та остаточно призначено у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили та взяття його під варту.

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Хмельницького, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працює, неодруженого, в силу ст.89 КК України не судимого;
визнано винуватим за ч.2 та ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, на підставі яких призначено йому покарання у виді позбавлення волі:

- за ч.2 ст.185 КК України строком на 1 (один) рік;

- за ч.3 ст.185 КК України строком на 3 (три) роки;

- за ч.3 ст. 186 КК України із застосуванням ст.69 КК України 3 (три) роки і 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили та взяття його під варту.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , солідарно, на користь потерпілого ОСОБА_10 7 779 (сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 99 коп матеріальної шкоди.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного, на користь ОСОБА_10 по 600 (шістсот) грн. процесуальних витрат.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, в кінці грудня 2017 року ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність на території господарства, що знаходиться на АДРЕСА_3 металевих виробів, що належали ОСОБА_10 , вирішили вчинити їх крадіжку.

Для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, у кінці грудня 2017 року, приблизно о 23 год 30 хв, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , прийшли до вищевказаного господарства на АДРЕСА_3 , де скориставшись відсутністю огорожі без перешкод зайшли на подвір`я. Перебуваючи на території вказаного господарства, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, таємно викрали з подвір`я господарства три металеві кутники, довжиною по 2 метра кожен, розміром 12*12 см., вартістю 12 грн за один метр, загальною вартістю 72 грн, один металевий швелер довжиною 2 метра розміром 10*10 см вартістю 12 грн за метр, загальною вартістю 24 грн, частину металевої рейки довжиною 30 см вартістю 180 грн, дві чавунні батареї, які складались з 5 ребер кожна, вартістю 350 грн за одну, загальною вартістю 700 грн, шість металевих труб довжиною 2 метри діаметром 50 см, вартістю 80 грн за один метр, загальною вартістю 960 грн.

Надалі викрадені вищевказані предмети ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перенесли до лісосмуги, що знаходиться через дорогу від господарства, де заховали.

Усього в результаті крадіжки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1 936 грн.

Такими протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 , крім того вчинене повторно.

Окрім того, на початку січня 2018 року, приблизно о 23 год 30 хв, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою, достовірно знаючи про наявність на території господарства, що знаходиться на АДРЕСА_3 металевих виробів, що належали ОСОБА_10 , вирішили вчинити їх крадіжку.

Тоді ж ОСОБА_7 та ОСОБА_6 для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, узявши із собою металевий трубчастий ключ, прийшли до вищевказаного господарства, де, скориставшись відсутністю огорожі, без перешкод зайшли на подвір`я. Перебуваючи на території вказаного господарства, таємно викрали з подвір`я господарства одну чавунну ванну, вартістю 800 грн, один металевий контейнер розміром 120/80/50 см, вартістю 100 грн, одні металеві механічні ваги на 500 кг вартістю 350 грн, одну металеву тачку, вартістю 250 грн та три металеві каструлі ємністю 5 літрів кожна, вартістю 30 грн одна, на загальну суму 90 грн.

Згодом ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зірвали за допомогою металевого ключа навісний замок, проникли до приміщення металевого кунга, який знаходився на території вказаного господарства, звідки повторно таємно викрали три електричних двигуни потужністю по 1,8 кВт та вартістю по 500 грн кожен, загальною вартістю 1 500 грн, один металевий електричний масляний радіатор, вартістю 300 грн, шість мідних трубок довжиною по 1 метру кожна та діаметром 5 мм, вартістю 53 грн за один метр, загальною вартістю 318 грн.

Викрадені вищевказані предмети ОСОБА_7 та ОСОБА_6 винесли з території господарства та розпорядились на власний розсуд.

Усього в результаті крадіжки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 3 708 грн.

Такими протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у приміщення за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно.

Крім того, ОСОБА_6 , 08 квітня 2018 року, приблизно о 18 год, перебуваючи неподалік будинку, який розташований на АДРЕСА_4 , вирішив вчинити крадіжку матеріальних цінностей із вказаного будинку.

Тоді ж, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , шляхом відмикання защіпки вхідної хвіртки, пройшов на територію вказаного господарства, де, шляхом пошкодження скоби на вхідних дверях проник до житлового будинку.

Перебуваючи в одній з кімнат будинку, ОСОБА_6 викрав зі столу та помістив до поліетиленового пакету, майно, що належало потерпілій ОСОБА_12 : ноутбук марки «Acer» серії «Extensa» моделі «MS2394» із зарядним пристроєм вартістю 5 400 грн та дві акустичні колонки марки «HQ-Tech» моделі «SP194U» вартістю 129 грн 90 коп, а всього на загальну суму 5 529 грн 90 коп.

Після цього ОСОБА_6 з шафи в кімнаті викрав та помістив до паперового пакету, який взяв у вказаній шафі та в якому перебувала належна ОСОБА_12 світлодіодна лампа марки «Lemanso» моделі LM781 9W вартістю 60 грн, нижню білизну загальною вартістю 270 грн.

У цей час до кімнати будинку, що розташований на АДРЕСА_4 , зайшла потерпіла ОСОБА_12 , яка висловила ОСОБА_13 вимогу повернути зазначені речі. Однак обвинувачений, ігноруючи волю потерпілої, з вищевказаним викраденим майном з місця пригоди втік.

Унаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 5 859 грн 90 коп.

Такими протиправними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із проникненням до житла.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 просив змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 та відповідно до ст.75 КК України прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Уважав, що призначене покарання є необґрунтованим, занадто суворим та несправедливим.
Стверджував, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні вказаних злочинів, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочинів.
Зазначав, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю відшкодував спричинену потерпілій ОСОБА_12 матеріальну та моральну шкоду, а потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду відшкодував частково.
Зауважував, що потерпілі не наполягали на суворому покаранні та не заперечували щодо покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі.
Наголошував, що на теперішній час у обвинуваченого ОСОБА_6 виникли нові обставини, які свідчать про те, що він став на шлях виправлення, а саме він одружився і дружина перебуває у стані вагітності.
Отже, за таких обставин, не оспорюючи правильність кваліфікацій дій обвинуваченого, сторона захисту вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині покарання, бо виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 у заперечення апеляційної скарги; думку представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , який при вирішенні апеляційної скарги покладався на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 ніким не оскаржується.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України в межах поданої захисником в інтересах обвинуваченого апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду стосовно фактичних обставин вчинених злочинів, доведеність вини ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_6 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, правильність кваліфікації їх дій, захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Усталена судова практика визначає порядок застосування ст.75 КК України таким чином, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України.

Слідуючи вищенаведеним положенням Закону, місцевий суд обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.65 КК України, оскільки місцевий суд призначив покарання в межах, встановлених санкціями статтей, інкримінованим ОСОБА_6 злочинів, ураховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував завдані збитки, що є обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції також урахував, конкретні обставини справи та всі відомості про особу обвинуваченого, зокрема особливо суспільно-небезпечний характер дій ОСОБА_6 при вчиненні злочину за ч.3 ст.186 КК України. Так, за показаннями потерпілої ОСОБА_12 в момент виявлення обвинуваченого у своєму будинку останній намагався вчинити пожежу і підпалював занавіски, що узгоджується з даними протоколу огляду місця події. Також суд ураховує й те, що раніше в 2014 році ОСОБА_6 вже звільнявся від відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, однак належних висновків не зробив і після звільнення від такого покарання по завершенню іспитового строку в 2017-2018 роках знову вчинив декілька злочинів, два з яких тяжкі.

Водночас, ураховуючи позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , пов`язану з повним добровільним відшкодуванням спричинених збитків потерпілій, наявністю декількох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію потерпілої, яка просила про пом`якшення покарання, місцевий суд уважав за можливе застосувати ст.69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_6 та призначити йому покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, нижче найнижчої межі, передбаченої в санкції зазначеної статті Кримінального Кодексу.

Колегія суддів погоджується, що призначене обвинуваченому покарання як за цей злочин, так і остаточне покарання за сукупністю злочинів буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 такими, що на увагу не заслуговують.

Підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_6 та пом`якшення йому покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3