ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2391/22 Справа № 210/1224/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин. За весь час відбування з 12.06.2016 засуджений не мав заохочень, однак має 22 (двадцять два) стягнення, у тому числі двічі був поміщений у ДІЗО та карцер. Допущені порушення виразилися у порушенні розпорядку дня, самовільному пересуванні, відмові від робіт з благоустрою, відмові від виконання обов`язків чергового камери в ДІЗО, останнє стягнення погашене 28 квітня 2022 року.
Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений не довів свого виправлення, наявність такої кількості стягнень, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.
ОСОБА_7 станом на 12 листопада 2021 року не стає на шлях виправлення, тому не довів свого виправлення для умовно-дострокового звільнення.
Крім того, 27.11.2020 засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 101 КВК України, у зв`язку із наявністю діючих стягнень йому було відмовлено в переведені до дільниці соціальної реабілітації.
Також, 27.11.2020 засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст.82 КК України, у зв`язку із наявністю діючих стягнень йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
27.11.2020 засуджений був розглянутий на адміністративній комісії установи відповідно до статті 81 КК України, у зв`язку із наявністю діючих стягнень йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знайшов підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить: поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 18.05.2022, оскільки йому невчасно було вручено представником установи копії ухвали суду; переглянути рішення суду першої інстанції та застосувати до нього ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог засуджений вказує, що судом першої інстанції при постановлені ухвали були взяті лише негативні данні відносно нього.
Так, засуджений вказує, що він має постійне місце проживання, при звільненні його умовно-достроково має бажання продовжити службу та захищати Батьківщину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Крім цього, засуджений просить звернути увагу на повідомлення з Міністерства Юстиції України, відповідно до якого начальник Департаменту ОСОБА_8 просить начальників установ виконання покарань та слідчих ізоляторів - провести роз`яснювальну роботу серед засуджених та визначити коло осіб, які бажають вступити до лав Збройних сил України за умови їх помилування.

В доповненні до апеляційної скарги засуджений вказує, що він є учасником бойових дій, оскільки в період з 21.03.2015-26.04.2016 приймав участь у бойових діях.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Засуджений та його захисник про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю суду не надавали, а тому апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 15.06.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання, час попереднього ув`язнення за період з 12.06.2016 по 15.07.2020 включно, з розрахунку один день переднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.06.2016.

Згідно з характеристики засудженого ОСОБА_7 , під час утримання в Установі виконання покарань № 3 (м. Кривий Ріг) характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму відбування покарання 10 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності у тому числі 3 рази був поміщений до Карцеру. Заохочень не мав.

З 23.10.2020 відбував покарання в Державній установі Криворізька виправна колонія (№80), де за час відбування покарання характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму відбування покарання 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності у тому числі 1 раз був поміщений до ДІЗО. Заохочень не мав.

З 21.05.2021 утримувався в Установі виконання покарань № 3 (м. Кривий Ріг), де характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 10.09.2021 по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)». За час відбування покарання характеризується негативно. За допущення порушення вимог відбування покарання 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 1 раз був поміщений у ДІЗО. Заохочень не має. До праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Посягає на права і свободи, честь і гідність персоналу, а саме вживає нецензурну лексику, жаргонні слова, звертається на "ТИ" до представників адміністрації установи. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Відповідно до довідки про наявність стягнень та заохочень слідує, що за період відбування покарання в Криворізькій ВК № 80 станом на 22.04.2022 ОСОБА_7 не має заохочень, однак має 22 стягнення, у тому числі двічі був поміщений у ДІЗО та карцер. Допущені порушення виразилися у порушенні розпорядку дня, самовільному пересуванні, відмові від робіт з благоустрою, відмові від виконання обов`язків чергового камери в ДІЗО, більшість стягнень станом на день розгляду заяви не погашені.

З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_7 станом на 12.11.2021 не стає на шлях виправлення.

Колегія суддів на даний час вважає, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства, що в сукупності з іншими даними, які характеризують особу засудженого, зазначеними судом першої інстанції в ухвалі, підтверджують висновок суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Щодо доводів засудженого про те, що судом першої інстанції було взято до уваги лише негативні данні, стосовно його особи, колегія суддів вбачає, що достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення матеріали справи не містять, окрім того засуджений не навів їх в апеляційній скарзі.
Твердження засудженого про те, що в нього є постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, в період з 21.03.2015-25.06.2016 приймав участь у бойових діях, не можуть бути підставою для його умовно-дострокового звільнення, оскільки зазначені обставини не визначені положеннями ст. 81 КК України.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що повідомлення начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань - ОСОБА_8 , містить звернення до адміністрацій слідчих ізоляторів, установ виконання покарань: Київської, Житомирської, Черкаської, Чернігівської, Одеської, Миколаївської, Херсонської та Кіровоградської областей.
Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання у Криворізькій виправній колонії (№80), яка відноситься до Дніпропетровської області. А тому вказане звернення начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань - ОСОБА_8 , жодним чином не адресовано установам, які розташовані у Дніпропетровській області.
Таким чином, судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінального правопорушення, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Що стосується клопотання засудженого про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 18.05.2022, оскільки йому невчасно було вручено представником установи копії ухвали, колегія суддів вбачає, що матеріали справи не містять розписки засудженого, про отримання ним копії рішення суду першої інстанції, а тому строк на апеляційне оскарження не є пропущеним.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4