Справа № 487/2448/22
Провадження № 1-кп/487/584/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2022 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,судді - ОСОБА_2 , присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0000030 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луганськ, громадянинаУкраїни, українця, який має базову загальну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Велика Чернігівка Станично-Луганського району, Луганської області, громадянина України, українця, який має базову загальну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Велика Чернігівка Станично-Луганського району, Луганської області, громадянина України, українця, який має середню базову освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, п.п. 9,13 ч.2 ст. 115 КК України

за участю сторін кримінального провадження :
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,
зі сторони захисту обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

ВСТАНОВИВ:

Заводським районним судом м.Миколаєва розглядається кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000030 за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 304, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28 п.п. 9,13 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28, п.п. 9,13 ч.2 ст. 115 КК України.

В ході судового розгляду прокурором та обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , заявлено про досягнення угоди про визнання винуватості.
У зв`язку із чим, відповідно до положень ч.3 ст.474 КПК України суд невідкладно зупинив проведення процесуальних дій і перейшов до розгляду угод.
Формулювання обвинувачення, згідно до обвинувального акту: на початку січня 2018 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , маючи умисел на вчинення корисливих злочинів, під психологічним тиском ОСОБА_16 , дали згоду на пропозицію останнього щодо участі у стійкому об`єднанні осіб у формі організованої групи, погодившись із розробленим та доведеним до їх відому злочинним планом та розподіленими між учасниками організованої групи функціями під час готування та вчинення злочинів.
Функції неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , передбачали виконання наданих ОСОБА_16 вказівок щодо готування та безпосереднього вчинення злочинів, підшукування об`єктів злочинного посягання, збуту викраденого майна.
При цьому, ОСОБА_16 та неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , були обізнані про дії один одного і направляли свої зусилля на досягнення єдиного для всіх злочинного результату - вчинення злочинної діяльності.
Приблизно на початку березня 2018 року, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 дізналися від ОСОБА_16 про злочинний план, який передбачав вчинення розбою на особу, яка зареєстрована в мережі Інтернет у групі для осіб з нетрадиційною сексуальною орієнтацією, та розподілені між ними функції під час вчинення вказаного злочину.
Так, відповідно до злочинного плану ОСОБА_16 та відведених останнім функцій, неповнолітній ОСОБА_7 в мережі «Інтернет» повинен був знайти чоловіка зареєстрованого у групі для осіб з нетрадиційною сексуальною орієнтацією, познайомитися з ним та домовитись з останнім про зустріч. Зустрітися з потерпілим повинен був ОСОБА_8 , представившись особою, яка познайомилась з ним в мережі Інтернет. Після зустрічі ОСОБА_8 повинен був запропонувати потерпілому пройти до помешкання останнього, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спостерігати за ними, з метою проникнення до помешкання потерпілого, після того як ОСОБА_8 , перебуваючи у нього вдома, непомітно відчинить вхідні двері.
Проникнувши до помешкання потерпілого, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , повинні були під чітким керівництвом ОСОБА_16 , вчинити напад, застосовуючи насильство та погрози його застосування, після чого з місця скоєння злочину зникнути з викраденим майном.
Маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством над потерпілим та з погрозами застосування такого насильства, діючи відповідно до розробленого та доведеного ОСОБА_16 до відому усіх учасників організованої групи плану, 04.03.2018 у вечірній час, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , діючи у складі організованої групи, перебуваючи за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 за допомогою соціальної мережі «Вконтакте» познайомився з ОСОБА_17 , який був зареєстрований у групі для осіб з нетрадиційною сексуальною орієнтацією та домовився з останнім про зустріч.
05.03.2018 близько 19:00, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи, відповідно до розробленого злочинного плану та відведених функцій, маючи умисел на вчинення розбою, представляючись особою з якою потерпілий познайомився в соціальної мережі «Вконтакте», зустрівся з ОСОБА_17 біля концерт-холу «Юність», розташованого за адресою: м.Миколаїв, пр. Богоявленський, 39-а та разом направились до помешкання останнього, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи, відповідно до розробленого плану та відведених ОСОБА_16 функцій, маючи умисел на вчинення розбою, знаходячись неподалік від ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , спостерігали за ними.
05.03.2018 близько 19:10, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_19 перебуваючи у помешканні ОСОБА_17 за адресою, АДРЕСА_3 , з метою вчинення розбійного нападу, непомітно від останнього відчинив вхідні двері та запустив до квартири ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які в той час діючи за єдиним злочинним планом та відведених функцій, перебували у під`їзді за місцем розташування квартири ОСОБА_17 .
Проникнувши до квартири ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи з корисливих мотивів у складі організованої групи відповідно до розробленого ОСОБА_16 злочинного плану, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, використовуючи знайдену у помешканні мотузку зв`язали ОСОБА_17 руки та погрожуючи застосуванням насильства шляхом заподіяння йому тілесних ушкоджень за допомогою заздалегідь приготовлених металевої труби та металевої арматури, замахуючись ними у бік потерпілого, почали вимагати у ОСОБА_17 грошові кошти та інші матеріальні цінності.
Після чого, обшукавши квартиру ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 знайшли та заволоділи майном потерпілого: банківськими картами ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , телевізором «Elenberg 15АН4110», разом з дистанційним пультом до нього вартістю 2510, 70 грн., чорною чоловічою курткою вартістю 300 грн., чоловічим портмоне чорного кольору вартістю 250 грн. з грошовими коштами всередині в розмірі 200 грн., електричним подовжувачем на дві розетки вартістю 90 грн., мобільним телефоном «Аsus» вартістю 2010,15 грн. в середині якого знаходилась сім карта мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_3 , яка не представляє матеріальної цінності, зарядним пристроєм до мобільного телефону «Аsus» вартістю 50 грн., електричним трійником вартістю 15 грн., USB-флешкою об`ємом 4 гігабайти вартістю 250 грн., термометром в полімерній коробці вартістю 40 грн., зв`язкою ключів в кількості 5 ключів та одним ключем від домофону загальною вартістю 150 гри., спортивною сумкою «Рuma» червоного кольору вартістю 250 грн., ножицями по металу вартісно 150 грн., розвідним гайковим ключем вартістю 150 грн, плоскогубцями з жовтою рукояткою вартістю 100 грн., стамескою з чорною рукояткою вартістю 80 грн., плоскогубцями вартістю 60 грн., викруткою з синьою рукояткою вартістю 50 грн., ніж обмотаний ізоляційною стрічкою вартістю 50 грн., викруткою з бежевою рукояткою вартістю 40 грн., ножицями вартістю 30 грн., ліхтарем «AD-100» чорного кольору вартістю 200 грн., металевим пінцетом вартістю 30 грн., металевим гайковим ключем на «18» вартістю 20 грн., канцелярським ножем з ручкою жовтого кольору вартістю 30 грн., ніж з пластиковою ручкою чорного кольору вартістю 20 грн., флаконом туалетної води «Воdу» вартістю 200 грн., флаконом туалетної води «Bodyart» вартістю 200 грн., флаконом туалетної води «Аllure» вартістю 200 грн., тим самим завдали матеріального збитку на загальну суму 7725,85 грн.
Після цього, у ОСОБА_16 , який на той час перебував у місцях позбавлення волі та був на телефонному зв`язку з неповнолітніми ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які продовжували перебувати у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , і контролював обставини вчинення злочину, усвідомлюючи що потерпілий ОСОБА_17 може впізнати останніх та повідомити про них у правоохоронні органи, виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_17 з метою приховування вчиненого розбійного нападу.
Так, 05.03.2018 близько 20.00 год. ОСОБА_16 , маючи умисел на вбивство ОСОБА_17 , з метою приховування вчиненого розбою на останнього, діючи у складі організованої групи з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , перебуваючи на телефонному зв`язку, наказав останнім вчинити вбивство ОСОБА_17 , шляхом його втоплення у воді в ванній кімнаті, на що члени злочинного угрупування дали свою згоду.
Маючи умисел на вбивство ОСОБА_17 шляхом утоплення у воді, перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , близько 20.00 години ОСОБА_7 прослідкував до ванної кімнати, де набрав приблизно половину ванної води, про що повідомив ОСОБА_16 , та спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи на телефонному зв`язку з ОСОБА_16 , виконуючи вказівки останнього, завели потерпілого до приміщення ванної кімнати, де помістили його у ванну з водою обличчям донизу.
Після чого, діючи умисно у складі організованої групи, реалізуючи спільний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті з метою приховування вчиненого розбою та виконуючи вказівки ОСОБА_16 щодо вчинення вбивства ОСОБА_17 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , застосовуючи силу надавили руками потерпілому на спину, таким чином, що голова ОСОБА_17 пішла під воду та останній був позбавлений можливості дихати повітрям, а ОСОБА_8 в цей час руками взяв потерпілого за ноги та застосовуючи силу не давав йому чинити опір.
Протримавши голову ОСОБА_17 під водою достатній час та впевнившись в тому, що він не подає ознак життя, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , відпустили потерпілого, про що за допомогою телефонного зв`язку повідомили ОСОБА_16 .
В результаті вказаних дій настала смерть ОСОБА_17 .
Відповідно до Висновку експерта №675 від 05.04.2018 смерть ОСОБА_17 настала від механічної асфіксії в результаті утоплення у воді, що підтверджується наявністю загальноасфіктичних ознак: рідкого стану крові в порожнина серця та крупних судин, наявністю крапкових крововиливів на поверхні серця та легень, наявністю гострої емфіземи та набряку легень з відбитком реберних дуг по заднім їх поверхнях, набряком речовини головного мозку, венозним повнокрів`ям внутрішніх органів, наявністю видової ознаки біля 0,5 мл рожевої рідини у порожнині пазухи основної кістки, а також даними судово-гістологічного дослідження.
При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців в завушній ділянці справа та в проекції промене-пястних суглобів; саден в лобній ділянці справа, в ділянці підборіддя, в проекції правого та лівого ліктьових суглобів, в проекції лівого та правого колінних суглобів; крововиливів у м`які тканини спини. Всі вищевказані тілесні пошкодження є прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів в місцях їх утворення.
Тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці голови та в ділянці верхніх кінцівок, саден в ділянці голови, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, за ступенем тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Ступінь наявності трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло близько 14-18 годин.
Вчинивши умисне вбивство ОСОБА_17 , неповнолітні ОСОБА_7 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , залишили потерпілого в ванній, після чого забрали викрадене майно та з місця скоєння злочину зникли.
Залишивши квартиру потерпілого, неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_16 , який перебував з останніми на телефонному зв`язку, направились до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», який розташований на перехресті вулиць Театральна та проспект Богоявленський у м. Миколаєві, у якому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , використовуючи викрадені у ОСОБА_17 банківські картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 , за допомогою повідомлених ОСОБА_17 від них пін кодів, зняли з банківських рахунків останнього кошти у загальній сумі 10200 грн., після чого були затримані працівниками поліції.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , діючи у складі організованої групи заволоділи майном та коштами ОСОБА_17 на загальну суму 17925,85 грн, чим спричинили матеріальний збиток померлому на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 КК України, та за ч. 3 ст. 28 - п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.
Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та визнає їх винними у вчинені злочинів, передбаченихч.4 ст. 187 , ч. 3 ст. 28 - п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого організованою групою, та вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з метою приховати інший злочин, вчинений організованою групою.

13.07.2022 по даному кримінальному провадженню №0000030 між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_13 у порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

13.07.2022 по даному кримінальному провадженню № 0000030 між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_14 у порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

13.07.2022 по даному кримінальному провадженню № 0000030 між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_21 у порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до вказаних угод прокурор та обвинувачені дійшли згоди, щодо формулювання підозри, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій та узгодили міру покарання .

В угодах, передбачено наслідки її укладання, затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала укладені з обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 угоди про визнання винуватості, просила суд їх затвердити.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_12 не заперечував проти затвердження угод укладених між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 . Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 підтримав у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_11 надала суду письмову заяву, відповідно до якої не заперечує проти затвердження угод укладених між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочинів, передбаченихч.4 ст. 187 , ч. 3 ст. 28 - п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.
Стверджував, що у 2016 році познайомився з ОСОБА_16 шляхом телефонного спілкування. В процесі спілкування ОСОБА_16 запропонував вчинити розбійний напад на потерпілого з метою заволодіння майном. Крім того до вчинення розбійного нападу ОСОБА_16 залучив його односельців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Реалізуючи злочинний план, повністю розроблений ОСОБА_16 , на початку березня 2018 року він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули до м.Миколаєва, де в мережі «Інтернет» він познайомився з потерпілим. Перебуваючи в квартирі потерпілого, ОСОБА_16 , безпосередньо у телефонному режимі продовжував керувати їх діями, вказуючи хто та які дії повинен вчиняти. Виконуючи вказівки ОСОБА_16 , він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_22 . Після цього ОСОБА_16 наказав їм вчинити вбивство ОСОБА_22 , шляхом втоплення у воді, з метою приховування розбійного нападу. Він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завели потерпілого до ванної кімнати, де він та ОСОБА_9 застосовуючи силу надавили руками потерпілому на спину, таким чином що голова потерпілого пішла під воду, а ОСОБА_8 в цей час руками взяв потерпілого за ноги, та застосовуючи силу не давав йому чинити опір. Впевнившись, що потерпілий не подає ознак життя, вони відпустили його, та зателефонували ОСОБА_16 .
Зазначав, що вказані неправомірні дії були вчинені ним в наслідок погроз ОСОБА_16 застосування насильства особисто до нього та членів сім`ї. Оскільки йому було достовірно відомо, що ОСОБА_16 відбуває покарання у місцях позбавлення волі, погрози він приймав реально. У скоєному щиро кається.
Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 , ч. 3 ст. 28 - п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.
Підтримує покази, надані обвинуваченим ОСОБА_7 .
Зазначав, що саме ОСОБА_16 був організатором злочинної групи, та саме він повністю керував їх діями у телефонному режимі. Відмовитися від вчинення злочину не міг, оскільки реально приймав психологічний тиск з боку ОСОБА_16 , який володів інформацією про його батьків, і погрожував розправою над ними. У скоєному щиро кається.
Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 , ч. 3 ст. 28 - п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.
Підтримує покази, надані обвинуваченим ОСОБА_7 .
Зазначав, що у 2016 році познайомився з ОСОБА_16 шляхом телефонного спілкування. Саме ОСОБА_16 був організатором злочинної групи, підшукав потерпілого, розподілив між ними ролі та повністю керував їх діями. До вчинення злочину від ОСОБА_16 надходили погрози відносно нього та його близьких родичів, тому відмовитися від вчинення злочину він не міг. За планом ОСОБА_16 вони повинні були вчинити розбійний напад, однак після того як він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволоділи майном потерпілого та дізналися паролі від карток, ОСОБА_16 наказав їм вбити потерпілого. Вчинив злочин під психологічним тиском ОСОБА_16 . У скоєному щиро кається.
Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та прокурор досягли угоди про визнання винуватості , підписали її, обвинувачені беззаперечно визнали свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угод про визнання винуватості, суд приходить до наступного:
Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п.3 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших,
вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація підтверджена доказами.

ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вчинили злочини, передбачені ч.4 ст. 187 , ч. 3 ст. 28 - п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вказали, що вони цілком розуміють характер обвинувачення та повністю визнають свою вину у вчиненні злочинів. Крім того зазначили, що розуміють надані їм законом права, розуміють наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодні з видом покарання, яке до них буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягають на затвердженні угоди.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, щиро покаявся, сприяв досудовому розслідуванні та розкриттю злочину, співпрацює з органами досудового розслідування щодо викриття інших учасників організованої групи, що свідчить про наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, раніше не судимий, характеризується позитивно, скоїв злочин у неповнолітньому віці, на обліках ОПЛ, ОНД не перебуває. Відповідно Висновку судово-психіатричного експерта №147 від 15.05.2018 ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає. За своїм психічним станом на момент скоєння злочину він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На період інкримінованого діяння ОСОБА_7 не перебував в стані фізіологічного афекту, а знаходився в стані психічної напруги (страху), який вплинув на його здатність керувати своїми діями, обмеживши її. Здатність керувати своїми діями ОСОБА_7 була обмежена через особливості ситуації, що значно обмежували свободу його вибору адекватних форм поведінки, а також через властиві йому індивідуально-психологічні властивості. Злочинні дії неповнолітнього були вимушеними, оскільки його воля була пригнічена неправомірними діями ОСОБА_16 , який з використанням психологічного насильства залучив неповнолітнього ОСОБА_7 до злочинної діяльності та спонукав до вчинення вбивства. Не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав повністю, щиро покаявся, сприяв досудовому розслідуванні та розкриттю злочину, співпрацює з органами досудового розслідування щодо викриття інших учасників організованої групи, що свідчить про наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, раніше не судимий, характеризується позитивно, скоїв злочин у неповнолітньому віці, на обліках ОПЛ, ОНД не перебуває. Відповідно Висновку судово-психіатричного експерта №143 від 11.06.2018 ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає. За своїм психічним станом на момент скоєння злочину він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На період інкримінованого діяння ОСОБА_8 не перебував в стані фізіологічного афекту, а знаходився в стані психічної напруги (страху). Даний стан не досяг глибини фізіологічного афекту, однак вплинув на його здатність керувати своїми діями, яка була обмежена через особливості ситуації, що значно обмежували свободу його вибору адекватних форм поведінки, а також через властивих йому індивідуально-психологічних властивостей, таких як емоційно-вольова незрілість, слабкий, неврівноважений психотип особистості, схильність до глибоких душевних переживань в силу підвищеної вразливості і тонкої душевної організації, підкореність, пасивність при вирішенні труднощів, нерішучість, інертність мислення, невпевненість в собі, почуття власної неповноцінності, високий рівень особистої тривожності, занижена самооцінка, залежність від чужої думки, відсутність підвищеної агресивності та жорстокості. Злочинні дії неповнолітнього були вимушеними, оскільки його воля була пригнічена неправомірними діями ОСОБА_16 , який з використанням психологічного насильства залучив неповнолітнього ОСОБА_8 до злочинної діяльності та спонукав до вчинення вбивства. Не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав повністю, щиро покаявся, сприяв досудовому розслідуванні та розкриттю злочину, співпрацює з органами досудового розслідування щодо викриття інших учасників організованої групи, що свідчить про наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, раніше не судимий, характеризується позитивно, скоїв злочин у неповнолітньому віці, на обліках ОПЛ, ОНД не перебуває. Відповідно Висновку судово-психіатричного експерта №148 від 15.05.2018 ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждав і не страждає. За своїм психічним станом на момент скоєння злочину він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На період інкримінованого діяння ОСОБА_9 не перебував в стані фізіологічного афекту, а знаходився в стані психічної напруги (страху). Даний стан не досяг глибини фізіологічного афекту, однак вплинув на його здатність керувати своїми діями, яка була обмежена через особливості ситуації, що значно обмежували свободу його вибору адекватних форм поведінки, що було пов`язано як з внутрішніми факторами властивими індивідуально-психологічними властивостями, так і зовнішніми перебування на час скоєння в стані психічної напруги. Злочинні дії неповнолітнього були вимушеними, оскільки його воля була пригнічена неправомірними діями ОСОБА_16 , який з використанням психологічного насильства залучив неповнолітнього ОСОБА_9 до злочинної діяльності та спонукав до вчинення вбивства. Не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Суд переконався, що затвердження угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угод.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що угоду укладену між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_13 слід затвердити, визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України і призначити покарання визначене угодою із застосуванням ст. 69 КК України, з врахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі.
Угоду укладену між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_14 слід затвердити, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України і призначити покарання визначене угодою із застосуванням ст. 69 КК України, з врахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі.
Угоду укладену між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_21 слід затвердити, визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України і призначити покарання визначене угодою із застосуванням ст. 69 КК України, з врахуванням положень ч.1 ст. 70 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі.

При вирішенні заявленого ОСОБА_11 цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

За положеннями ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Заявленими позовними вимогами потерпіла просить стягнути з обвинувачених на її користь в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 23000 грн., що складає: 13800 грн. витрати на похорон ОСОБА_17 , та 9200 грн. загальна сума речей які були викрадені з квартири ОСОБА_17 .
Суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 в частині стягнення з обвинувачених у відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 23000 грн. підлягає задоволенню.
Цивільний позов ОСОБА_11 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 500000, суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За положеннями ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Та може полягати, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
З матеріалів провадження вбачається, що злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 стали причиною значного душевного потрясіння та моральних страждань потерпілої. ОСОБА_11 завдано моральну шкоду, яка виразилася у порушенні звичного укладу життя, пов`язаного з втратою рідної людини - сина, необхідністю звернення та відвідування правоохоронних органів, з метою приймати участь у слідчих діях, що призвело до порушення звичного укладу життя. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнала потерпіла, ступеню вини обвинувачених та з огляду на вимоги розумності і справедливості суд вважає, що моральну шкоду, яку належить стягнути з обвинувачених, слід визначити у розмірі 300 000 грн.

З урахуванням положень ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати по залученню експерта слід покласти на обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В

Затвердити угоду від 13.07.2022, укладену між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000030 .

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст. 187 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі, за ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання та тримання під вартою з 05.03.2018 до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраним тримання під вартою.

Затвердити угоду від 13.07.2022, укладену між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0000030 .

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст. 187 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі, за ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання та тримання під вартою з 05.03.2018 до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраним тримання під вартою.

Затвердити угоду від 13.07.2022, укладену між в.о. прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_20 та обвинуваченим ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_21 у кримінальному провадженні № 0000030 .

Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст. 187 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі, за ч.3 ст. 28 п.9 ч.2 ст. 115 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання та тримання під вартою з 05.03.2018 до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередньо обраним тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_8 ,ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_11 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 23000грн, у відшкодування завданої моральної шкоди 300000 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 ,ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в дохід держави процесуальні витрати по залученню експертів з кожного по 36778,25 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5