ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/4105/18 Номер провадження 11-кп/814/2237/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 03 серпня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів- до 01 жовтня 2022 року включно без визначення розміру застави обвинуваченому:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харкова, українцю, громадянину України, не працюючому, не одруженому, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

-28.10.1991 Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.140 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волііз застосуванням ст.46-1 КК України з відтермінуванням виконання вироку на 1 рік;

-09.02.1993 Френзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.140, 17, ч.2 ст.140, 42,43 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-09.12.1997 судовою колегією по справам Харківського обласного суду за ч.3 ст.142, 42, п.п. «П» «А», «Е» ст.93 КК України до покарання у вигляді 15 років позбавлення воліз конфіскацією майна;

-19.06.2012 Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.187, ст.71 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 08.01.2015 умовно достроково на невідбутий термін 5 місяців 17 днів.

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.7,13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України.

Приймаючи рішення місцевий суд урахував: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості інкриміновах йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення вини та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 03.08.2022 та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, а саме: домашній арешт або особисте зобов`язання.

Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що докази, на які посилається прокурор є сумнівними, а в клопотанні не наведено жодного доказу щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказує, що до затримання працював, має сім`ю, малолітню дитину, постійне місце проживання, його мама є інвалідом 3 групи та потребує допомоги.

Стверджує, що докази у справі зібрані з грубими порушеннями, а посилання на те, що він був раніше судимий не може бути доказом його винуватості.

В судове засідання учасники, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду не з`явились. Від прокурора ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надійшли клопотання про проведення судового розгляду без їх участі.

Згідно довідки від 23.09.2022 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відсутній інтернет, що унеможливлює проведення судового засідання в режимі відеоконференції та забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому розгляді.

Враховуючи Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, до 21 листопада 2022 року та те, що м.Харків постійно перебуває під обстрілами держави агресора, колегія суддів вважає за можливе провести судовий розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_6 .
Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з положеннями ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Враховуючи все вищеперераховане суд встановив, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Посилання обвинуваченого на те, що наведені прокурором ризики є недоведеними, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 03.08.2022.

Колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, дані про його особу та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.7,13 ч.2 ст.115 КК України умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ( умисне вбивство), вчинене з хуліганських мотивів, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за який передбачена відповідальність, у разі доведення вини, позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі; також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за який передбачена відповідальність, в разі доведення вини- арешт на строк від 3 до 6 місяців або обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.

Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність існування ризиків, передбачених п.1,3 ст.177 КПК , колегія суддів вважає непереконливими.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , що дані про особу обвинуваченого є такими, що дають всі підстави для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Судом першої інстанції у повній мірі досліджені обставини, за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення: обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину; дані про його особу; наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ленінським районним судом м.Полтави розмір застави не визначався і колегія суддів з цим погоджується, оскільки п.1 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 03 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4