УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2020 Справа №607/29966/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0003213 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4

встановив:

Стороною захисту заявлено клопотання про зміну відносно ОСОБА_4 чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби, яке мотивується тим, що в обвинуваченого, який повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вперше притягується до кримінальної відповідальності, міцні соціальні зв`язки (на утриманні 1 малолітня дитина та матір пенсійного віку), негативний стан здоров`я обвинуваченого, позитивні характеристики, посткримінальна поведінка, а саме те, що ОСОБА_4 , після вчинення діяння, не втікав, а навпаки, надавав допомогу потерпілій, викликавши особисто працівників поліції та ШМД, а тому відсутні будь-які ризики, з передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які б зумовлювали необхідність застосування відносно ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу.

Суд, заслухавши клопотання сторони захисту, підтримане потерпілою, думку прокурора, яка заперечила у задоволенні даного клопотання, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що клопотання сторони захисту необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, хворіє (на серцево-судинні захворювання), має міцні соціальні зв`язки (на утриманні престаріла матір та малолітня донька), є пенсіонером, однак обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що дає суду підстави вважати, що наявний ризик можливого переховування від суду.

Оскільки ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України нівелювались шляхом допиту потерпілої та дослідженням обставин кримінального правопорушення судом, то суд вважає, що на даний час достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків буде домашній арешт із забороною даному обвинуваченому цілодобово залишати житло, що в АДРЕСА_1 та відповідно до ч.5 ст.194 КПК України з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись ст.331, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну останньому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт у певний період доби задовольнити частково.

Змінити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт із забороною даному обвинуваченому цілодобово залишати житло, що в АДРЕСА_1 , звільнивши його з-під варти після доставки по вказаному місцю проживання.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою ж вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 , не відвідувати місце проживання потерпілої ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого обов`язків встановити до 21 квітня 2020 року.

Копію ухвали невідкладно направити на адресу місця попереднього ув`язненнята ТВП ГУНП в Тернопільській області з метою поставлення ОСОБА_4 на облік, про що повідомити Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1