Справа № 601/750/22
Провадження № 1-кп/601/113/2022
У Х В А Л А

09 травня 2022 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Кременець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000236 від 09.09.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 189 та ч.2 ст.355 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

встановив:

В провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000236 від 09.09.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України.

Прокурор ОСОБА_14 звернувся із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків можливого вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з моменту застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшились, продовжують існувати та дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується.
Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні трьох тяжких злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Тому, є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним ; вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникненні відповідальності за вчинені ним злочини, він може переховуватися від суду Зокрема, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, в умова дії угоди про безвізовий режим, укладеної між Україною та країнам: Європейського союзу, ОСОБА_4 , після закінчення дії воєнного стану' Україні, може безперешкодно виїхати за межі України.
Ризик можливого незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, підтверджується тим, що їх показання мають одне з ключових значень в даному кримінальному провадженні, безпосередньо в суді вони поки не допитані. Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 безпосередньо пов`язані із залякуванням потерпілих, погрозами застосування до них насильства. Так, ОСОБА_4 , володіє інформацією про осіб, які є свідками та потерпілими, їх місця проживання, знає суть показань, які вони надали органу досудового розслідування. Тому, існує ризик, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків і потерпілих з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Враховуючи завантаженість правоохоронних органів в умовах воєнного стану, пов`язаною із залученням більшості особового складу територіальних відділень поліції до охорони стратегічних об`єктів, патрулювання вулиць населених пунктів та пунктів пропусків транспортних шляхів, потерпілі в даному кримінальному провадженні можуть бути позбавлені належних способів захисту від можливого тиску з боку обвинувачених.
Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень підтверджується тим, що він хоча й являється особою не судимою, однак на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні чотирьох злочинів, три з яких відносяться до тяжких. Вказане свідчить, що незаконна діяльність ОСОБА_4 є систематичною та дає підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він вже обвинувачується. Крім того, як обставину, що характеризує ОСОБА_4 необхідно врахувати той факт, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Зокрема: вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.11.2010 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.12.2013 за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром 1700 грн.; вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.09.2014 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.
Незважаючи на те, що строки судимості за вироками відносно ОСОБА_4 погашені, вказане все ж характеризує його з негативної сторони, як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив задовольнити, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується 16 травня 2022 року, а підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, відсутні, оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшились.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з тих підстав, що його мотиви є надуманими. Заперечив наявність ризиків. Звернув увагу судді, що всупереч зазначеному у клопотанні, ОСОБА_4 несудимий в силу вимог КК України. Просив змінити запобіжний захід на не пов`язаний із триманням під вартою - у виді домашнього арешту у визначений час .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримує думку захисника та просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, долучених до клопотання, приходить до наступного.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1, ч.2 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 355 КК України.

25.09.2021 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 90 800 грн.

13.10.2021 ухвалою Тернопільського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.09.2021 і винесено нову ухвалу, якою задоволено клопотання, подане слідчим та погоджене прокурором, та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30.10.2021, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

21.10.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24.11.2021.

24.11.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.01.2022.

22.01.2022 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 22.03.2022.

18.03.2022 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23год. 59 хв. 16.05.2022.

У відповідності ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.09.2021 р. підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвал Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2021р., 24.11.2021, 22.01.2022, 18.03.2022 підставою для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 є наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те обвинувачений перебуваючи на волі може здійснити спроби переховування від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, визначенні ст.177 КПК України та встановлені при застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується.

Зокрема, ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні трьох тяжких злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Тому, є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини, він може переховуватися від суду.

Ризик можливого незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, підтверджується тим, що їх показання мають одне з ключових значень в даному кримінальному провадженні, безпосередньо в суді вони поки не допитані. Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 безпосередньо пов`язані із залякуванням потерпілих, погрозами застосування до них насильства. Так, ОСОБА_4 , володіє інформацією про осіб, які є свідками та потерпілими, їх місця проживання, знає суть показань, які вони надали органу досудового розслідування. Тому, існує ризик, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків і потерпілих з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, який випливає з відомостей про особу ОСОБА_4 котрий до затримання не працював, адже доказів про зворотнє не надано, а отже засобів для існування не мав, що може спонукати його до вчинення інших злочинів для забезпечення себе матеріально.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, та особи обвинуваченого суд приходить до висновку, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому враховуючи вимоги ст.178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також з огляду на те, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 16 травня 2022 року, суд вважає за необхідне запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши останньому строк тримання під вартою, що не перевищує 60 діб, відмовивши в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід не пов`язаного із триманням під вартою, у виді домашнього арешту у визначений час.

Керуючись ст. 41, 138, 177, 178, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, у виді домашнього арешту у визначений час відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 23 годин 59 хвилин 07 липня 2022 року.

Підготовче судове засідання відкласти на 10 травня 2022 року на 12 годину.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 11.05.2022 о 12:00 год..

Головуючий: