Справа №721/249/22
Провадження 1-КП/721/42/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Путильський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила кримінальне провадження, внесене 15.01.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Селятин, Путильського району, Чернівецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , що проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
14.01.2022 року о 22 год. 25 хв. в смт. Путила по вул. Українській водій автомобіля «VolkswagenTouareg» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , рухаючись автомобільною дорогою Т-2601 на 109+600 км з боку смт. Путила в бік с. Киселиці, Вижницького району, Чернівецької області, під час руху виїхав на зустрічну смугу та в подальшому під час маневрування, у порушення правил дорожнього руху, у частині врахування дорожньої обстановки не впорався з керуванням та допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 який рухався назустріч під керуванням ОСОБА_5 , жителя смт. Путила.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійної рани над зовнішнім кутом правого ока, садно над зовнішнім кутом правого ока, садно в ділянці лівої чашечки правої ноги, політравма: комбінована торако-абдомінальна травма з розривом діафрагми та транс локацією органів черевної порожнину ліву плевральну порожнину; травматичний шок; ЗЧМТ; струс мозку, які за ознакою "небезпека для життя" відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 14.01.2022 року у вечірній час, керуючи автомобілем «VolkswagenTouareg» в смт. Путила в сторону с. Киселиці, на повороті виїхав на зустрічну смугу руху, де побачив автомобіль ВАЗ, який рухався назустріч та під час маневрування допустив зіткнення із ним, внаслідок чого постраждав потерпілий. Після вчиненого одразу викликав поліцію та швидку медичну допомогу, допоміг доставити потерпілого в лікарню, відшкодував йому витрачені на лікування кошти та матеріальну шкоду. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, просить вибачення у потерпілого, обіцяє в майбутньому буди обачним, дотримуватися правил дорожнього руху та подібного не вчиняти. Просив не позбавляти його волі, застосувати мінімальне покарання із призначенням іспитового строку та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він ще планує надавати матеріальну допомогу потерпілому, та без права керування у нього такої можливості не буде.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 14.01.2022 року у вечірній час повертався із братом ОСОБА_5 його автомобілем до дому з с. Киселиці. Їдучи на передньому пасажирському сидінні, на повороті в смт. Путила, перед районною лікарнею з автомобілем брата зіштовхнувся автомобіль обвинуваченого, після удару якого його непритомного доставили в лікарню, де після проведення обстеження було встановлено заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає, останній сплатив витрати пов`язані із лікуванням та практично виплатив йому матеріальну шкоду. Просить не обирати обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі, вважає, що вказаний злочин вчинений обвинуваченим з необережності, та просив не позбавляти останнього права керування транспортними засобами.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про встановлення вчиненого обвинуваченим інкримінованого протиправного діяння, просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на один рік, без позбавлення права керування транспортними засобами .

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор, та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушенні правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому щиро кається, дійсно, відверто, а не уявно визнав свою провину, виявив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Крім цього, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, надав покази з приводу обставин вчиненого, засудив свою протиправну поведінку. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого у потерпілого ОСОБА_5 немає. Протягом усього строку досудового розслідування визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування обвинуваченим потерпілому витрат на лікування та надання останньому допомоги безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, його вид та суспільну небезпечність, наслідки вчинення злочину.

Також суд враховує як обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 те, що він до вчинення даного злочину не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, не одружений, на диспансерних обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а також відсутність з боку потерпілого до нього будь яких претензій матеріального та морального характеру, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі з випробуванням без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальними витратами в даному кримінальному провадженні є витрати на проведення експертизи, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, з випробуванням установивши іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 та п.2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 4630 (чотири тисячі шістсот тридцять) грн. 74 коп підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази:

- автомобіль Volkswagen Touareg реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_4 повернути останньому;

- автомобіль ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається у ОСОБА_5 повернути останньому;

- два паперові конверти зі змивами, вилученими з автомобіля Volkswagen Touareg реєстраційний номер НОМЕР_1 знищити;

- ДВД диск з відео файлом, які прилучені до даного кримінального провадження, слід залишити в матеріалах судового провадження протягом всього строку його зберігання.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Путильський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_6