Справа № 755/1905/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000268 від 22.01.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Братськ Російської Федерації, росіянки, громадянки Російської Федерації, проживаючої на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання, з середньою освітою, працюючої неофіційно різноробочою, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 cт. 15 ч. 2 cт. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

захисника (дистанційно) ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 22.01.2022 року приблизно о 19 годині 00 хвилин прийшла до магазину «Cher-17», що знаходиться в торгівельному центрі «Скай Молл» за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна, 2-Т з метою здійснення покупок. Пройшовши в торговий зал, ОСОБА_3 , помітила в залі жіночі сукню артикул: 022479922, вартістю 1270 гривень 00 копійок та у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме жіночої сукні артикул: 022479922, вартістю 1270 гривень 00 копійок з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_3 взяла з полиці жіночу сукню артикул: 022479922, вартістю 1270 гривень 00 копійок, а також інші речі, після чого направилась до примірочної кабінки.

В подальшому, пройшовши до примірочної кабінки, ОСОБА_3 впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та її дії залишаються таємними для сторонніх осіб, з числа персоналу магазину та покупців, усвідомлюючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «антикрадіжка», а обрана нею жіноча сукня містить магніт вирішила відірвати його, бажаючи приховати свої дії, помістивши сукню до власної жіночої сумки, прикривши зверху особистими речами.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_3 утримуючи в руках власну жіночу сумку, в якій знаходилась жіноча сукня артикул: 022479922, вартістю 1270 гривень 00 копійок, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, вийшла з приміщення магазину та з місця скоєння кримінального правопорушення зникла розпорядившись майном на власний розсуд.

Так, своїми протиправним діями ОСОБА_3 , завдала матеріальної шкоди на загальну суму 1270 гривень 00 копійок.

Крім того, 22.01.2022 року приблизно о 19 годині 21 хвилин ОСОБА_3 прийшла до магазину «Бершка Україна», що знаходиться в торгівельному центрі «Скай Молл» за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна, 2-Т зі здійснення покупок. Пройшовши в торговий зал, ОСОБА_3 , помітила і залі штани жіночі 5026/847/433/34 вартістю 392 гривні 94 копійки, штани жіночі 0104/019/710/34 вартістю 655 гривень 18 копійок, светр чоловічий 7280/240/802/04 вартістю 852 гривні 14 копійок та у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме штанів жіночих 5026/847/433/34 вартістю 392 гривні 94 копійки, штанів жіночих 0104/019/710/34 вартістю 655 гривень 18 копійок, светра чоловічого 7280/240/802/04 вартістю 852 гривні 14 копійок з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_3 взяла з полиці штани жіночі 2- 847/433/34 вартістю 392 гривні 94 копійки, штани жіночі 0104/019/710/34 вартістю 655 гривень 18 копійок, светр чоловічий 7280/240/802/04 вартістю 852 гривні 14 копійок, а також інші речі після чого направилась до примірочної кабінки.

В подальшому, пройшовши до примірочної кабінки, ОСОБА_3 впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та її дії залишаються таємними для сторонніх осіб, з числа персоналу магазину та покупців, усвідомлюючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «антикрадіжка», а обрані нею дві пари штанів та светр містить магніт вирішила відірвати його, бажаючи приховати свої дії, помістивши вищевказані речі до рюкзака, який знаходився в примірочній.

В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_3 рюкзак ОСОБА_6 який не був повідомлений про наявність в ньому штанів жіночих 5026/847/433/34 вартістю 392 гривні 94 копійки, штанів жіночих 0104/019/710/34 вартістю 655 гривень 18 копійок, светра чоловічого 7280/240/802/04 вартістю 852 гривні 14 копійок впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, о 19 годині 59 хвилин почала рухатись в напрямку виходу з приміщення магазину, проте на виході з магазину спрацювали сигнальні рамки системи «антикрадіжка», оскільки вказаний одяг обладнано додатковими захисними елементами, відповідно остання була затримана працівниками охорони магазину.

Отже, ОСОБА_3 , виконавши всі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, не змогла довести свій злочинний умисел до кінця, а саме таємно викрасти з магазину «Бершка» штани жіночі 5026/847/433/34 вартістю 392 гривні 94 копійки, штани жіночі 0104/019/710/34 вартістю 655 гривень 18 коп. светр чоловічий 7280/240/802/04 вартістю 852 гривні 14 копійок та розпорядитись ними на власний розсуд, з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони торговельного комплексу.

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнала повністю, надала покази, підтвердила вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялась у вчиненому.

Вказала, що дійсно, 22.01.2022 року приблизно о 19 годині 00 хвилин з магазину «Cher-17», що знаходиться в торгівельному центрі «Скай Молл» за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна, 2-Т викрала жіночу сукню, а згодом того ж дня о 19 годині 21 хвилин у магазині «Бершка Україна», що знаходиться у тому ж торгівельному центрі «Скай Молл» намагалась викрасти двоє жіночих штанів та светр чоловічий, проте була затримана працівниками охорони торговельного комплексу на виході із магазину. Шкодує про вчинене. Зазначила, що в подальшому сплатила до каси кошти за викрадений товар.

Остання виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці) та закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, повне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, одружена, малолітніх дітей на утриманні не має, не перебуває у стані вагітності, спосіб життя, повідомила, що працює неофіційно різноробочою, є громадянкою Російської Федерації, проживає в Україні на підставі посвідки на тимчасове проживання, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 185 КК України та у межах санкції частини другої, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин, у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у виді обмеження волі зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за:

- ч. 1 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- 3 (три) кліпси чорного кольору та 4 (чотири) бірки від одягу а саме: HIGH RISEFLARE 34 Bershka; 2) 999 грн. штани, розм. 34; 3) 1499 грн. штани з наліпкою червоного кольору 599 грн. розмір 34; 4) з написом Soin Life, які поміщено до спец пакеті KIV1102723 та передано на зберігання до камери схов речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві повернути власнику;

- жіночу сукню артикул: 022479922, вартістю 1899 гривень 00 копійок - повернути власнику;

- штани жіночі 5026/847/433/34 вартістю 392 гривні 94 копійки, штани жіночі 0104/019/710/34 вартістю 655 гривень 18 копійок, светр чоловічий 7280/240/802/04 вартістю 852 гривні 14 копійок - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та надіслати захиснику.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя