УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2022 Справа №607/2483/22

Номер провадження: 1-кс/607/848/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника підозрюваного ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на постанову слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 від 09 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 від 07 жовтня 2021 року про заміну захисника,

В С Т А Н О В И В :
Захисник підозрюваного ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на постанову слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 від 09 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 від 07 жовтня 2021 року про заміну захисника.
Подану скаргу скаржник обґрунтував тим, що з22 липня 2021 року слідча слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000741, у якому 21 вересня 2021 року ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК України). 21 вересня 2021 року до участі у кримінальному провадженні як захисник підозрюваного ОСОБА_6 допущений адвокат ОСОБА_7 , який у порядку ч. 1 ст. 50 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) підтвердив свої повноваження шляхом подання слідчій ОСОБА_5 договору про надання правової допомоги, укладеного з ОСОБА_8 в особі його батька ОСОБА_9 13 травня 2021 року. Крім того, 21 вересня 2021 року до участі у цьому кримінальному провадженні залучений ОСОБА_9 як законний представник підозрюваного ОСОБА_6 04 жовтня 2021 року законний представник підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_9 подав слідчій ОСОБА_5 заяву, у якій повідомив про розірвання договору з адвокатом ОСОБА_10 та просив призупинити слідчі дії до залучення до кримінального провадження іншого захисника. 07 жовтня 2021 року підозрюваний ОСОБА_11 подав слідчій ОСОБА_5 письмове клопотання у порядку ч. 1 ст. 54 КПК України про заміну захисника, адвоката ОСОБА_12 , від послуг якого він відмовився та залучення адвоката ОСОБА_4 як його єдиного захисника. Таке клопотання отримано 07 жовтня 2021 року особисто слідчою ОСОБА_5 , про що свідчить її підпис на другому екземплярі документу. Після цього адвокат ОСОБА_4 подав слідчій ОСОБА_5 повідомлення про здійснення захисту підозрюваного ОСОБА_6 , до якого долучив документи, визначені ч. 1 ст. 50 КПК України, що підтверджують його повноваження як захисника. Повідомлення отримано 07 жовтня 2021 року особисто слідчою ОСОБА_5 , про що свідчить її підпис на другому екземплярі документу. У повідомленні захисник вказав: «Одночасно відповідно до частини 1 статті 54 КПК України прошу замінити попереднього захисника підозрюваного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ».

Оскільки заміна захисника не проводилась, 29 листопада 2021 року адвокат ОСОБА_4 оскаржив таку бездіяльність слідчої ОСОБА_5 у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області; просив зобов`язати слідчу ОСОБА_5 провести заміну захисника підозрюваного ОСОБА_6 згідно його клопотання від 07 жовтня 2021 року, про що скласти протокол процесуальної дії. 07 грудня 2021 року слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області частково задовольнив вказану скаргу та зобов`язав слідчу ОСОБА_5 розглянути у порядку ст. 220 КПК України клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 07 жовтня 2021 року про заміну захисника у кримінальному провадженні № 0000741. Ні захисник, ні підозрюваний ОСОБА_11 про результати розгляду клопотання про заміну захисника не повідомлялись, жодної постанови їм не вручали і не надсилали. 31 січня 2022 року захиснику ОСОБА_4 надали доступ до матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, про що свідчать його рукописні записи та підписи у протоколі. Саме в цей день він вперше побачив та ознайомився з постановою слідчої ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 09 грудня 2021 року, з мотивувальної частини якої вбачається, що вона стосується розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_6 про заміну захисника, оскільки в ній вказано: «В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000741 від 06.05.2021 на адресу СВ Тернопільського РУ поліції ГУН в Тернопільській області надійшла ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду, яка зобов`язує розглянути у відповідності до положень ст. 220 КПК України, клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 07.10.2021 року про заміну захисника у кримінальному провадженні № 0000741 від 06.05.2021». Далі слідча вказує: «Вивчивши дане клопотання, інформую Вас, що 04 жовтня 2021 року до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшла заява законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_9 з приводу розірвання договору про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_10 від 13 травня 2021 року. Разом із цим, 07 жовтня 2021 року захисником підозрюваного ОСОБА_13 надано документи, які підтверджують його повноваження, як захисника підозрюваного ОСОБА_6 ». З врахуванням цього слідча ОСОБА_5 стверджує, що в ході досудового розслідування за заявою законного представника підозрюваного ОСОБА_6 проведено заміну захисника. Тому слідча приймає рішення про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 07 жовтня 2021 року заміну захисника, адвоката ОСОБА_12 , від послуг якого він відмовився, та залучення ОСОБА_4 як його захисника.

Скаржник вважає таке рішення незаконним, оскільки: 1) заява законного представника підозрюваного не може бути підставою для заміни захисника; 2) процесуальна форма проведення заміни захисника протокол, який не може підмінятись іншими документами; 3) зміст заяви ОСОБА_9 від 04 жовтня 2021 року свідчить не про прохання замінити захисника, а фактично є повідомленням про те, щоб стороні захисту був наданий час для пошуку іншого захисника. Саме ж клопотання про заміну захисника подав сам підозрюваний ОСОБА_11 через три дні після заяви батька, тобто 07 жовтня 2021 року.

Копія оскаржуваної постанови від 09 грудня 2021 року у порядку ч. 2 ст. 220 КПК України не вручалась і не направлялась стороні захисту. Вперше про спірну постанову слідчої захисник ОСОБА_4 дізнався 31 січня 2022 року. Він вказує, що сподівався на належне виконання слідчою своїх процесуальних обов`язків і вважав, що процесуальні документи за результатами виконання ухвали слідчого судді від 07 грудня 2021 року отримає поштою. Тому вважає, що у даному випадку є всі підстави вважати причину пропуску процесуального строку поважною, що дає підстави клопотати про його поновлення.

З огляду на вказане, захисник ОСОБА_4 просив суд визнати причину пропуску строку на оскарження бездіяльності слідчої поважною та поновити його; скасувати рішення слідчої групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000741 слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 , прийняте у формі постанови, від 09 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 07 жовтня 2021 про заміну захисника; зобов`язати слідчу групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000741 слідчу слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 провести заміну захисника підозрюваного ОСОБА_6 згідно його клопотання від 07 жовтня 2021 року у порядку ч. 2 ст. 54 КПК України, про що скласти протокол процесуальної дії.

16 березня 2022 року судом зареєстровано доповнення до скарги на незаконне рішення слідчої та зобов`язання вчинити процесуальну дію у кримінальному провадженні № 0000741 скаржника ОСОБА_4 , у якому він вказав, що 03 лютого 2022 року підозрюваний ОСОБА_11 звернувся до слідчої ОСОБА_5 з письмовим клопотанням у порядку ч. 1 ст. 54 КПК України про заміну ОСОБА_4 як його захисника, відмовившись від послуг вказаного адвоката, та залучення адвоката ОСОБА_14 як його нового захисника. ОСОБА_4 вказує, що це клопотання по суті нічим не відрізняється від клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 07 жовтня 2021 року про заміну захисника ОСОБА_7 . Однак на відміну від процесуальної поведінки слідчої по розгляду клопотання від 07 жовтня 2021 року, яка жодного разу не викликала адвоката ОСОБА_12 для виконання вимог ч. 2 ст. 54 КПК України, розгляд клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 03 лютого 2022 року супроводжувався неодноразовими викликами ОСОБА_4 до органу досудового розслідування. 19 лютого 2022 року слідчою ОСОБА_5 забезпечена можливість конфіденційного спілкування адвоката ОСОБА_4 з підозрюваним ОСОБА_8 , після чого у присутності його законного представника ОСОБА_9 складений відповідний протокол, передбачений ч. 1 ст. 54 КПК України.

Скаржник ОСОБА_15 в судовому засіданні вимоги, викладені у скарзі, підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Слідчий слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, 16 березня 2022 року подала суду заяву, у якій просила скаргу розглянути без її участі.
На вимогу слідчого судді були надані матеріали кримінального провадження № 0000741 від 06 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Заслухавши пояснення скаржника щодо поданої скарги, дослідивши долучені до скарги документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
За змістом ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Оскаржувана постанова винесена 09 грудня 2021 року.
У матеріалах кримінального провадження відсутній супровідний лист або інші документи, які б свідчили про надсилання чи вручення постанови про відмову в задоволенні клопотання від 09 грудня 2021 року стороні захисту. Із долученого до матеріалів скарги протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування вбачається, що адвокат ОСОБА_4 знайомився із матеріалами кримінального провадження 24 грудня 2021 року та 31 січня 2022 року. Як зазначив скаржник та не спростовано слідчим, вперше про спірну постанову слідчої він дізнався 31 січня 2022 року, а 24 грудня 2021 року у матеріалах вказаного кримінального провадження не було ні ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року, ні оскаржуваної постанови слідчої ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 09 грудня 2021 року.

Із вхідного штампу на першій сторінці скарги вбачається, що скаргу із доданими до неї документами адвокат ОСОБА_4 подав суду 10 лютого 2022 року.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що слід поновити адвокату ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 строк на звернення з скаргою на постанову слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 від 09 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 від 07 жовтня 2021 року про заміну захисника, зобов`язання слідчого вчинити процесуальну дію, що відповідає змісту ч. 1 ст. 304 КПК України.
Щодо решти вимог скарги слідчий суддя виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Мотивуючи вимогу скарги щодо скасування постанови слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 від 09 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 07 жовтня 2021 про заміну захисника, адвокат ОСОБА_4 покликався на п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
За змістом ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000741 від 06 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, постановою слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 від 09 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 від 07 жовтня 2021 року про заміну захисника.
Вказане рішення слідчого, не є постановою про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, тому у даному випадку не може застосовуватись п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на який покликається скаржник.
Окрім цього, ст. 303 КПК України не передбачає можливості оскаржити рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення процесуальної дії, з огляду на що слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги в частині вимоги про скасування рішення слідчої групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000741 слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 , прийняте у формі постанови, від 09 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 07 жовтня 2021 про заміну захисника.
Щодо вимоги про зобов`язання слідчої групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000741 слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 провести заміну захисника підозрюваного ОСОБА_6 згідно його клопотання від 07 жовтня 2021 року у порядку ч. 2 ст. 54 КПК України, про що скласти протокол процесуальної дії, слідчий суддя роз`яснює наступне.

В Україні право особи на захист гарантовано міжнародними договорами, які ратифікувала Верховна Рада України в установленому законом порядку, Конституцією України та іншими нормативноправовими актами.

Право особи на захист у кримінальному провадженні передбачено положеннями національного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України та п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК України. Так, ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного. Забезпечення права на захист відповідно до ст. 7 КПК України є однією із засад кримінального провадження. Зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження розкривається у ч. 1 ст. 20 КПК України, зокрема, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України. Також право на захист забезпечується й іншими процесуальними нормами, зокрема статтями 49, 52, 54, 87, 338, 339 КПК України, а також п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України.

У статті 29 Конституції України встановлено, що кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Цей конституційний принцип також закріплено у ст. 10 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Конституційне право громадян на правничу допомогу та вибір захисника закріплено у ст. 59 Конституції України, зокрема зазначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. При цьому імперативно вказано, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Отже, у кримінальному провадженні функцію надання кваліфікованої правничої допомоги особам з метою захисту їх прав, свобод та законних інтересів, зокрема забезпечення їх доступу до правосуддя, покладено виключно на адвоката.

Отримання адвокатом статусу захисника особи в кримінальному провадженні і наділення його процесуальними правами і обов`язками залежить від моменту оформлення його повноважень. Так, процесуальна діяльність адвоката у кримінальному провадженні регулюється кримінальним процесуальним законом. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Визначення поняттю «захист» законодавець дає у п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Захист вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 48 КПК України захисник може у будьякий момент бути залучений підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника.

Повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається (ст. 50 КПК України).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 07 жовтня 2021 року підозрюваний ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням, у якому просив замінити захисника, адвоката ОСОБА_7 , залучивши до участі у провадженні захисника, адвоката ОСОБА_4 .

07 жовтня 2021 року адвокат ОСОБА_4 надав слідчому повідомлення про здійснення захисту підозрюваного до якого приєднав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_3 серія ВО № 1021647. Тобто, адвокат ОСОБА_4 у визначений процесуальним законом спосіб підтвердив свої повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні № 0000741 від 06 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Однак слідчим не вирішувалося клопотання підозрюваного ОСОБА_3 про заміну захисника, така бездіяльність була предметом оскарження до слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/21846/21 від 07 грудня 2021 року зобов`язано слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000741 від 06 травня 2021 року, розглянути у відповідності до положень ст. 220 КПК України, клопотання підозрюваного ОСОБА_3 від 07.10.2021 про заміну захисника у кримінальному провадженні № 0000741 від 06 травня 2021 року.

09 грудня 2021 року слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 на виконання ухвали слідчого судді розглянула клопотання підозрюваного ОСОБА_3 про заміну захисника про що винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання від 09 грудня 2021 року. Вказана постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування за заявою законного представника ОСОБА_3 було замінено захисника підозрюваного, а тому підстав для задоволення клопотання немає.
Водночас, за змістом частин 1 та 2 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Якщо підозрюваний, обвинувачений наполягає на відмові від захисника, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані організувати зустріч захисника з підозрюваним, обвинуваченим. У разі якщо підозрюваний, обвинувачений особисто та безпосередньо повідомляє захиснику про небажання мати захисника, заміну захисника після конфіденційної розмови із захисником, така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії або журналі судового засідання.

З огляду на вказане положення слідчий суддя вважає, що слідча повторно допустила бездіяльність, не оформивши заміну захисника підозрюваного ОСОБА_3 протоколом процесуальної дії.

Така бездіяльність слідчого може свідчити про її некомпетентність, незнання вимог процесуального закону, які їй необхідно роз`яснити, однак не спростовує того факту, що з 07 жовтня 2021 року адвокат ОСОБА_4 набув статусу захисника підозрюваного ОСОБА_3 згідно положень ст. ст. 48, 50 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на вимоги ч. 5 ст. 40 КПК України, яка визначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання у яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, враховуючи гарантовану кримінальним процесуальним кодексом процесуальну самостійність слідчого, слідчий суддя не має законних повноважень на втручання в роботу слідчого шляхом його зобов`язання вчинити певну процесуальну дію, однак вважає за доцільне роз`яснити слідчому групи слідчих у кримінальному провадженні №0000741 від 06 травня 2021 року слідчому слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 обов`язок слідчого провести заміну захисника підозрюваного ОСОБА_3 згідно його клопотання від 07 жовтня 2021 року у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 54 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на постанову слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 від 09 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 від 07 жовтня 2021 року про заміну захисника, підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 строк на звернення з скаргою на постанову слідчої слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 від 09 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 від 07 жовтня 2021 року про заміну захисника,

Скаргу задовольнити частково.

Роз`яснити слідчому групи слідчих у кримінальному провадженні №0000741 від 06 травня 2021 року слідчому слідчого відділу Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 обов`язок слідчого провести заміну захисника підозрюваного ОСОБА_3 згідно його клопотання від 07 жовтня 2021 року у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 54 КПК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 23 березня 2022 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1