Справа № 523/5194/15-к
Провадження №1-кп/523/44/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

12.09.2022 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря судового засідання секретарі ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду:

обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0012298, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2013 за обвинуваченням ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пізара Агдашського району Азербайджана, азербайджанця, освіта середня, не одруженому, має малолітню доньку 2012 року, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 363 КК України та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_3 , проживаючого АДРЕСА_4 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 , ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ч. 4 ст. 187 КК України,

обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0000198, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2015 який надійшов до суду 19.10.2015, за обвинуваченням ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пізара Агдашського району Азербайджана, азербайджанця, освіта середня, не одруженому, має малолітню доньку 2012 року, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0000407, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2015, який надійшов до суду 10.08.2015, за обвинуваченням ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Троїцьке, Ханкайського району Приморського краю РФ, громадянина України, освіта вища, одружений, має неповнолітніх дітей 2006 та 2011 року народження, офіційно не працюючого, зареєстрованого буд. АДРЕСА_5 , проживаючого у буд. АДРЕСА_6 , раніше не судимому, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Досудовим слідством ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 висунуте наступне обвинувачення.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженню №0012298, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2013, який надійшов до суду 31.03.2015, ОСОБА_20 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 , ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обвинувальному акті вказано, що громадянин України ОСОБА_20 з корисливих мотивів, переслідуючи мету вчинення тяжких злочинів - погрози вбивством, вимагання, незаконне заволодіння транспортним засобом, вступив у попередню змову з ОСОБА_24 та ОСОБА_21 , та іншими невстановленими слідством особами, які дали згоду та розробили єдиний план вчинення злочинів.

ОСОБА_20 здійснив ряд запланованих організаційних та підготовчих заходів, до числа яких входило: придбання мисливської та іншої зброї, з подальшою переробкою її в вогнепальну зброю; придбання автотранспорту для вчинення злочинів; підбір учасників групи з числа осіб, раніше судимих за скоєння тяжких злочинів із застосуванням насильства, що володіють фізичними здібностями, колишніх працівників міліції, які обізнані про методи роботи правоохоронних органів, з наступним розподілом ролей між ними, розроблення детальних планів злочинних дій, які були узгоджені і схвалені всіма учасниками групи.

ОСОБА_20 вимагав від учасників групи дотримуватись повних заходів конспірації, будучі усвідомленим про методи роботи правоохоронних органів, ввів чітке правило - при скоєнні злочинів користуватися мобільними телефонами, які в подальшому знищувалися, або змінювалися номери мобільних операторів, також під час скоєння злочинів одягали маски на обличчя для неможливого впізнання потерпілими членів групи.

ОСОБА_20 безпосередньо брав участь у скоєнні злочинів, діючи згідно єдиного плану та відведеної йому ролі. Вимагав від інших учасників злочинів тримання необхідних заходів конспірації, щоб не бути в подальшому викритими працівниками правоохоронних органів. Надавав накази учасникам групи, щодо підбору об`єктів злочинного посягання, інструктував їх, давав вказівки про встановлення складу родини, розпорядку дня кожного члена родини, після чого обирав час скоєння злочину.

Для функціонування і можливості мобільного пересування між об`єктами скоєння злочину, а також миттєвого зникнення з місця скоєння злочину, ОСОБА_20 використовував автомобіль марки «Porshe Cayenne», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на його співмешканку ОСОБА_25 ; яка не була повідомлена про злочинну діяльність групи.

ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_21 , ОСОБА_24 в період з 2011 по 2014 роки вчинив ряд тяжких злочинів при наступних обставинах.

14.05.2011 року приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_20 , діючи за передньою змовою з ОСОБА_24 та невстановленими особами, прибув за адресою: АДРЕСА_7 з метою вирішення конфліктної ситуації, виниклої на ґрунті цивільних суперечок між родиною ОСОБА_26 та третіми особами, щодо встановлення права власності та використання підвального приміщення будинку АДРЕСА_7 .

ОСОБА_20 , з метою схиляння ОСОБА_27 до відмови від своїх вимог щодо перешкоджання в користуванні вказаним підвальним приміщенням та вчинення морального тиску на ОСОБА_27 і запобігання з його боку можливого опору, діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_24 та невстановленими особами, виламавши хвіртку паркану, проникли на придомову територію будинку, став погрожувати ОСОБА_27 застосуванням предмету, зовнішньо схожим на пістолет, виказуючи погрози вчинення вбивства ОСОБА_27 та його родини, що було сприйнято останнім як реальна загроза життю та здоров`ю.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 cт. 129 КК України за кваліфікуючими ознаками: погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Крім того, у жовтні 2013 року, більш точна дата слідством не встановлена, ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та іншими невстановленими слідством особами, із корисливих мотивів, з метою вимагання грошових коштів визначили об`єктом свого злочинного посягання - ОСОБА_28 .

Переслідуючи мету створення реальних погроз здоров`ю та життю ОСОБА_28 та його родини, ОСОБА_20 діючи спільно зі ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та іншими невстановленими слідством особами розробили детальний план своїх злочинних дій, встановивши розпорядок дня, місце перебування та склад родини ОСОБА_29 .

В період з 08.10.2013 по 13.11.2013 реалізуючи свої злочинні наміри, - ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена особа, діючи за вказівками ОСОБА_20 , погрожуючи застосуванням фізичного насилля, вимагали у ОСОБА_28 передачі їм грошових коштів в розмірі 16 000 доларів СІНА під привидом повернення боргу родині ОСОБА_30 .

На початку жовтня 2013 року (точна дата слідством не встановлена) - ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена особа прибули до приміщення офісу, розташованого за адресою АДРЕСА_8 , де погрожуючи застосуванням фізичного насилля вимагали у ОСОБА_28 передачі їм грошових коштів в розмірі 16 000 доларів США під привидом повернення боргу родині ОСОБА_30 .

Демонструючи серйозність своїх намірів ОСОБА_21 , ОСОБА_24 в середині жовтня 2013 року, повторно неодноразово прибували до приміщення офісу, розташованого за адресою м. Одеса, вул. Базарна, 2, де намагались зустрітися з ОСОБА_28 , та примусити його передати їм грошові кошти.

07.11.2013 року ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена особа прибули до приміщення офісу та погрожуючи застосування фізичного насилля до ОСОБА_28 , та його родини, пошкодженням його майна, вимагали передачі грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_21 , та інша невстановлена слідством особа, на протязі жовтня 2013 року по березень 2014 рік, діючи за вказівкою ОСОБА_31 , регулярно телефонували ОСОБА_28 з різних телефонних номерів, приїжджали за місцем його мешкання, та висловлювали на його адресу, та адресу його сім`ї погрози фізичної розправи, які були сприйняті ОСОБА_28 як реальна загроза життю та здоров`ю.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на придушення волі потерпілого, та залякування членів його родини, наприкінці листопада 2013 року, ОСОБА_21 , діючи за вказівкою ОСОБА_20 , спільно зі ОСОБА_24 та іншими невстановленими слідством особами, в ранковий час вивісили п`ять цвинтарних вінків на паркані будинку АДРЕСА_9 , на одному з яких було прикріплено фотокартку ОСОБА_28 , що було попередженням ОСОБА_28 , якщо він не виплатить 16000 доларів США, то з ним та його родиною жорстко розправляться.

В подальшому, створюючи реальні умови загрози здоров`ю та життю родини ОСОБА_28 , 15.12.2013 року біля 04.30 год. ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена слідством особа, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , прибули до будинку ОСОБА_28 та підпалили ролети воріт будинку, після чого з місця злочину зникли у невідомому напрямку.

ОСОБА_28 , з метою викриття протиправних дій з боку осіб, які вимагають у нього грошові кошти, встановив камери відеоспостереження на паркані.

Однак, 28.01.2014 року о 03.50 д. ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена слідством особа, усвідомлюючи, що їх дії фіксуватимуть відеокамери, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , прибули до будинку ОСОБА_28 , але щоб не бути впізнаними в подальшому, надягнули на обличчя маски, встановили автомобільні шини і обливши ролети воріт запальною речовиною, підпалили їх, після чого з місця скоєння злочину зникли в невідомому напрямку.

Грошові кошти ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 від ОСОБА_32 не отримали з причин незалежних від їх волі, в зв`язку з тим, що останній звернувся з заявою до правоохоронних органів.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 cт. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, пошкодженням майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у квітні 2014 року ОСОБА_20 , більш точна дата слідством не встановлена, діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_24 , ОСОБА_23 та невстановленими особами, із корисливих мотивів, з метою подальшого незаконного отримання грошових коштів визначили об`єктом свого чинного посягання ОСОБА_12 .

З метою реалізації злочинних намірів ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , та інші невстановлені слідством особи, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , розробили детальний план своїх злочинних дій, встановивши розпорядок дня, місце перебування, автотранспортний засіб, на якому пересувається ОСОБА_12 та дані щодо його водія.

Достовірно знаючи, що ОСОБА_12 , пересувається на автомобілі «Toyota Highlander», 2013 року випуску, під керуванням водія ОСОБА_33 , державний реєстраційний мер НОМЕР_2 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , інші невстановлені слідством особи, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , спланували заволодіння. вищезазначеним автомобілем. Будучі знайомим з водієм ОСОБА_34 , ОСОБА_20 , 12.04.2014 в телефонній розмові з ОСОБА_34 встановив, що він самостійно пересувається на вказаному автомобілі та наказав йому зупинитися на вул. Сортировочній в м. Одесі.

12.04.2014 приблизно о 12.30 год. ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та невстановлена особа, діючи за попередньою змовою, підійшли до припаркованого автомобіля під керуванням ОСОБА_33 та погрожуючи застосуванням фізичного насилля наказали вийти з-за керма автомобіля.

ОСОБА_35 реально сприймаючи погрози, вийшов з автомобіля, після чого ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та невстановлена особа, незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом, зареєстрованим на праві власності на ОСОБА_36 , вартістю 55 000 доларів США, що згідно курсу Національного Банка України, станом на 2.04.2014 складає 691350 грн., який знаходився в постійному користуванні ОСОБА_12 .

Після чого, ОСОБА_20 , переслідуючи мету отримання від ОСОБА_12 грошових коштів за повернення його автомобіля, в той же день 02.04.2014, приблизно о 14.30 год., знаходячись на вул. Воробйова в м. Одесі, зустрівся з ОСОБА_12 , та висунув йому вимогу щодо передачі йому грошових коштів спочатку у суму 50 000 доларів, а потім в сумі 35 000 доларів США, за повернення автомобіля «Toyota Highlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Однак на пропозицію ОСОБА_20 . ОСОБА_12 відмовився, та звернувся правоохоронних органів.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 cт. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за передньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.

Крім того, 12.04.2014 року ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та інші невстановлені особи незаконно заволодівши автомобілем «Toyota Highlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності на ОСОБА_36 , таємно викрали з вказаного автомобіля особисті речі та документи ОСОБА_12 , а саме: документи на технічне обслуговування автомобіля (сервісна книжка), ключі та пульт дистанційного керування автомобіля, закордонний паспорт громадянина України ОСОБА_12 , шкіряну сумку марки «Aldo Вruе» вартістю 1600 доларів США, окуляри марки «chopard» вартістю 900 доларів США, окуляри марки «ferre» вартістю 1000 доларів СІЛА, кросівки фірми «prada» вартістю 500 доларів США, документи фірми «Acom.trade.ltd» з випискою з рахунку на 6000 доларів СШЛА, особисті документи на будинок АДРЕСА_10 , всього на загальну суму 10000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України, станом на 12.04.2014 складає 125700 грн.

Крім того ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та інші невстановлені особи незаконно заволоділи валізою ОСОБА_12 , в якій знаходились 31 фірмовий годинник швейцарського виробництва, а саме: «Tag heuer» модель mxl797 вартістю 4770 грн.; «Burberry» модель 2049 вартістю 5830 грн.; «Burberry» модель тх2074 вартістю 4240 грн.; «Tag heuer» модель mx0050 вартістю 4240 грн.; «Tag heuer» модель 2319 вартістю 6890 грн.; «Patek philippe» модель m4367 вартістю 5035 грн.; «Oris» модель 0278 вартістю 18020 грн.; «Piaget» модель 2222 вартістю 5830 грн.; «Rado» модель 4684 вартістю 7950 грн.; «Franck muller» модель 1845 вартістю 7553 грн.; «Zenith» модель sz-2 вартістю 5035 грн.; «Rado» модель тх2670 вартістю 5300 грн.; «Rado» модель т4684 вартістю 7950 грн.; «Franck muller» модель 1845 вартістю 7553 грн.; «Zenith модель» sz-2 вартістю 5035 грн.; «Rado» модель тх2670 вартістю 5300 грн.; «Ulysse nardin» модель р0803 вартістю 5300 грн.; «Omega» модель 2344 вартістю 8480 грн.; «Porsche design» модель mx2874 вартістю 7950 грн.; «Hublot» модель п2135 вартістю 9275 грн.; «Ferrari» модель пі513 вартістю 5035 грн.; «Calvin klein» модель тх 937 вартістю 4240 грн.; «Christian dior» модель mxl658 вартістю 7950 грн.; «Breguet» модель тх2910 вартістю 13250 грн.; «Tag heuer» модель п0053 вартістю 4505 грн., «Cartier» вартістю 8745 грн.; «Breitling» модель тх2665 вартістю 13250 грн., «Eros» модель 3390 вартістю 42436 грн., «Tissot» вартістю 14 834 грн., «Eros» модель 3389 вартістю 37898 грн., «Eros» модель 3401 вартістю 23948 грн., всього на загальну суму 313 627 грн., розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_37 матеріальну шкоду у великому розмірі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 cт. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за передньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Крім того, у серпні 2014 року ОСОБА_20 , більш точна дата слідством не встановлена, діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та невстановленими особами, з корисливих мотивів, з метою вчинення вимагання грошових коштів, визначили об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_14 .

З метою реалізації злочинних дій, ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , та інші невстановлені слідством особи, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , розробили детальний план своїх злочинних дій, встановивши розпорядок дня, місце мешкання, склад родини ОСОБА_14

22.08.2014 року приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , спільно з невстановленими особами, на невстановленому слідством автомобілі іноземного виробництва, чорного кольору під`їхали до буд. АДРЕСА_11 де застосувавши насилля до ОСОБА_14 , а саме: застібнули наручниками ззаду, та заштовхавши останнього в автомобіль, накинули на обличчя тканину, щоб останній не міг запам`ятати прикмети осіб, повезли в невідомому напрямку.

В подальшому, ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та невстановлені особи прибули за адресою: АДРЕСА_12 , де їх очікував ОСОБА_20 . Не встановлені слідством особи, з метою подавлення волі потерпілого та можливого опору з його боку, прикували ОСОБА_14 до батареї центрального опалення, застосувавши насилля у вигляді нанесення неодноразових ударів по голові та тулубу останнього, предметом схожим на резиновий кийок, вимагали від нього передачі їм грошових коштів в сумі 1 000 000 доларів США та золотих виробів.

Через деякий час, в той же день, ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та невстановлені особи вивели з приміщення будинку АДРЕСА_12 ОСОБА_14 та заштовхали його в автомобіль і відвезли на Ленінградське шосе в м. Одесі, де висадили його та зникли в невідомому напрямку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 cт. 189 КК України за кваліфікуючими вимогами: вимога передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод цієї особи, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.

Крім того, ОСОБА_20 , у невстановлений час, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ФОП ОСОБА_38 , який розташований за адресою АДРЕСА_13 , придбав мисливську нарізну зброю - автомат марки «АКМС-МФ», заводський № НОМЕР_3 , калібру 7,62x39 мм, та отримав дозвіл на право зберігання та носіння зброї ГУ МВС України в Одеській області № ОД 003050 від 28.04.2014 (дійсний до 14.03.2017).

В подальшому, ОСОБА_20 у невстановленому слідством місці та невстановлений час, без передбаченого законом дозволу, вніс зміни по переробленню мисливського автомату «АКМС-МФ» № НОМЕР_3 , внаслідок останній набув відповідних характерних властивостей багатоцільової бойової вогнепальної зброї.

Вказану зброю ОСОБА_20 перевіз до місця свого проживання АДРЕСА_2 , зберігав без передбаченого законом дозволу.

08.10.2014, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено автомат, який згідно висновку експерта № 523-6 від 10.10.2014 є самозарядною нарізною вогнепальною зброєю карабіном «АКМС-МФ», № НОМЕР_3 , калібру 7,62x39 мм та відноситься до вогнепальної зброї за наявністю в нього сукупності загальних криміналістичних ознак: призначення для ураження цілі на відстані снарядами, що одержують направлений рух за рахунок енергії згорання метальних зарядів, придатність для неодноразового ураження цілі. Деталі та механізми в карабіні взаємодіють правильно, карабін для стрільби придатний.

В конструкцію вказаного карабіну були самостійно внесені зміни не передбачені заводом-виробником, а саме відокремлення рамкового прикладу та спалення внутрішнього важеля фіксатора, блокуючого можливість проведення пострілів зі складеним прикладом, що призвело до того, що мисливський карабін набув якості багатоцільової бойової вогнепальної зброї, що до категорії мисливських карабінів не відноситься.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України за кваліфікуючими ознаками: носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_20 за сукупністю скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.129, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженню №0012298, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2013 ОСОБА_21 , який надійшов до суду 31.03.2015 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 2, ч. 4 ст. 187 КК України.

Як вказано в обвинувальному акті, громадянин України ОСОБА_20 із корисливих мотивів, переслідуючи мету вчинення тяжких злочинів - погроза вбивством, вимагання, незаконне заволодіння транспортним засобом, вступив у попередню змову з громадянами України ОСОБА_24 та ОСОБА_21 та іншими невстановленими слідством особами, які дали згоду та розробили єдиний план вчинення злочинів.

ОСОБА_20 здійснив ряд запланованих організаційних та підготовчих заходів, до числа яких входило: придбання мисливської та іншої зброї, з подальшою переробкою її в вогнепальну; придбання автотранспорту для вчинення злочинів; підбір учасників групи з числа осіб, раніше судимих за скоєння тяжких злочинів із застосуванням насильства, що володіють фізичними здібностями, колишніх працівників міліції, які обізнані про методи роботи правоохоронних органів, з наступним розподілом ролей між ними, розроблення детальних планів злочинних дій, які були узгоджені і схвалені всіма учасниками вимагав від учасників групи дотримуватись повних заходів конспірації, будучі усвідомленим про методи роботи правоохоронних органів, ввів чітке правило - при скоєнні злочинів користуватися мобільними телефонами, які в подальшому знищувалися, або змінювалися номери мобільних операторів, також під час скоєння злочинів одягали маски на обличчя для неможливого впізнання потерпілими членів групи.

ОСОБА_20 безпосередньо брав участь у скоєнні злочинів, діючи згідно єдиного плану та відведеної йому ролі. Вимагав від інших учасників злочинів тримання необхідних заходів конспірації, щоб не бути в подальшому викритими працівниками правоохоронних органів. Надавав накази учасникам групи, щодо підбору об`єктів злочинного посягання, інструктував їх, давав вказівки про встановлення складу родини, розпорядку дня кожного члена родини, після чого вибирав час скоєння злочину.

Для функціонування і можливості мобільного пересування між об`єктами скоєння злочину, а також миттєвого зникнення з місця скоєння злочину, ОСОБА_20 використовував автомобіль марки «Porshe Cayenne», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на його співмешканку ОСОБА_25 , яка не була повідомлена про злочинну діяльність групи.

ОСОБА_21 використовував автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на співмешканку ОСОБА_39 , ОСОБА_24 використовував автомобіль в арки «Toyota Venza», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , реєстрований на співмешканку ОСОБА_40 , які не були повідомлені про злочинну діяльність групи.

Так, ОСОБА_21 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 в період з 2013 по 2014 роки вчинили ряд тяжких та особливо тяжких злочинів при наступних обставинах.

Так, у жовтні 2013 року, більш точна дата слідством не встановлена, ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_24 , ОСОБА_21 із іншими невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, з метою вимагання грошових коштів визначили об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_28 .

Переслідуючи мету створення реальних погроз здоров`ю та життю ОСОБА_28 та його родини, ОСОБА_20 діючи спільно зі ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та іншими невстановленими слідством особами розробили детальний план своїх злочинних дій, встановивши розпорядок дня, місце перебування та склад родини ОСОБА_29 .

В період з 08.10.2013 по 13.11.2013 реалізуючи свої злочинні наміри, - ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена особа, діючи за вказівками ОСОБА_20 , погрожуючи застосуванням фізичного насилля, вимагали у ОСОБА_28 передачі їм грошових коштів в розмірі 16 000 доларів СІНА під привидом повернення боргу родині ОСОБА_30 .

Так на початку жовтня 2013 року (точна дата слідством не встановлена) - ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена особа прибули до приміщення офісу, розташованого за адресою АДРЕСА_8 , де погрожуючи застосуванням фізичного насилля вимагали у ОСОБА_28 передачі їм грошових коштів в розмірі 16 000 доларів США під привидом повернення боргу родині ОСОБА_30 .

Демонструючи серйозність своїх намірів ОСОБА_21 , ОСОБА_24 в середині жовтня 2013 року, повторно неодноразово прибували до приміщення офісу, розташованого за адресою м. Одеса, вул. Базарна, 2, де намагались зустрітися з ОСОБА_28 , та примусити його передати їм грошові кошти.

07.11.2013 року ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена особа прибули до приміщення офісу та погрожуючи застосування фізичного насилля до ОСОБА_28 , та його родини, пошкодженням його майна, вимагали передачі грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_21 , та інша невстановлена слідством особа, на протязі жовтня 2013 року по березень 2014 рік, діючи за вказівкою ОСОБА_31 , регулярно телефонували ОСОБА_28 з різних телефонних номерів, приїжджали за місцем його мешкання, та висловлювали на його адресу, та адресу його сім`ї погрози фізичної розправи, які були сприйняті ОСОБА_28 як реальна загроза життю та здоров`ю.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на придушення волі потерпілого, та залякування членів його родини, наприкінці листопада 2013 року, ОСОБА_21 , діючи за вказівкою ОСОБА_20 , спільно зі ОСОБА_24 та іншими невстановленими слідством особами, в ранковий час вивісили п`ять цвинтарних вінків на паркані будинку АДРЕСА_9 , на одному з яких було прикріплено фотокартку ОСОБА_28 , що було попередженням ОСОБА_28 , якщо він не виплатить 16000 доларів США, то з ним та його родиною жорстко розправляться.

В подальшому, створюючи реальні умови загрози здоров`ю та життю родини ОСОБА_28 , 15.12.2013 року біля 04.30 год. ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена слідством особа, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , прибули до будинку ОСОБА_28 та підпалили ролети воріт будинку, після чого з місця злочину зникли у невідомому напрямку.

ОСОБА_28 , з метою викриття протиправних дій з боку осіб, які вимагають у нього грошові кошти, встановив камери відеоспостереження на паркані.

Однак, 28.01.2014 року о 03.50 д. ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , та невстановлена слідством особа, усвідомлюючи, що їх дії фіксуватимуть відеокамери, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , прибули до будинку ОСОБА_28 , але щоб не бути впізнаними в подальшому, надягнули на обличчя маски, встановили автомобільні шини і обливши ролети воріт запальною речовиною, підпалили їх, після чого з місця скоєння злочину зникли в невідомому напрямку.

Грошові кошти ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 від ОСОБА_32 не отримали з причин незалежних від їх волі, в зв`язку з тим, що останній звернувся з заявою до правоохоронних органів.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_21 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 cт. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, пошкодженням майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у квітні 2014 року ОСОБА_20 , більш точна дата слідством не встановлена, діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_24 , ОСОБА_23 та невстановленими особами, із корисливих мотивів, з метою подальшого незаконного отримання грошових коштів визначили об`єктом свого чинного посягання ОСОБА_12 .

З метою реалізації злочинних намірів ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , та інші невстановлені слідством особи, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , розробили детальний план своїх злочинних дій, встановивши розпорядок дня, місце перебування, автотранспортний засіб, на якому пересувається ОСОБА_12 та дані щодо його водія.

Достовірно знаючи, що ОСОБА_12 , пересувається на автомобілі «Toyota Highlander», 2013 року випуску, державний реєстраційний мер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_33 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , інші невстановлені слідством особи, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , спланували заволодіння вищезазначеним автомобілем. Будучі знайомим з водієм ОСОБА_34 , ОСОБА_20 , 12.04.2014 в телефонній розмові з ОСОБА_34 встановив, що він самостійно пересувається на вказаному автомобілі та наказав йому зупинитися на вул. Сортировочній в м. Одесі.

12.04.2014 приблизно о 12.30 год. ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та невстановлена особа, діючи за попередньою змовою, підійшли до припаркованого автомобіля під керуванням ОСОБА_33 та погрожуючи застосуванням фізичного насилля наказали вийти з-за керма автомобіля.

ОСОБА_35 реально сприймаючи погрози, вийшов з автомобіля, після чого ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та невстановлена особа, незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом, зареєстрованим на праві власності на ОСОБА_36 , вартістю 55 000 доларів США, що згідно курсу Національного Банка України, станом на 2.04.2014 складає 691350 грн., який знаходився в постійному користуванні ОСОБА_12 .

Після чого, ОСОБА_20 , переслідуючи мету отримання від ОСОБА_12 грошових коштів за повернення його автомобіля, в той же день 02.04.2014, приблизно о 14.30 год., знаходячись на вул. Воробйова в м. Одесі, зустрівся з ОСОБА_12 , та висунув йому вимогу щодо передачі йому грошових коштів спочатку у суму 50 000 доларів, а потім в сумі 35 000 доларів США, за повернення автомобіля «Toyota Highlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Однак на пропозицію ОСОБА_20 . ОСОБА_12 відмовився, та звернувся правоохоронних органів.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_21 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 cт. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за передньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.

Крім того, 12.04.2014 року ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та інші невстановлені особи незаконно заволодівши автомобілем «Toyota Highlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на праві власності на ОСОБА_36 , таємно викрали з вказаного автомобіля особисті речі та документи ОСОБА_12 , а саме: документи на технічне обслуговування автомобіля (сервісна книжка), ключі та пульт дистанційного керування автомобіля, закордонний паспорт громадянина України ОСОБА_12 , шкіряну сумку марки «Aldo Вruе» вартістю 1600 доларів США, окуляри марки «chopard» вартістю 900 доларів США, окуляри марки «ferre» вартістю 1000 доларів США, кросівки фірми «prada» вартістю 500 доларів США, документи фірми «Acom.trade.ltd» з випискою з рахунку на 6000 доларів США, особисті документи на будинок АДРЕСА_10 , всього на загальну суму 10000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України, станом на 12.04.2014 складає 125700 грн.

Крім того ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та інші невстановлені особи незаконно заволоділи валізою ОСОБА_12 , в якій знаходились 31 фірмовий годинник швейцарського виробництва, а саме: «Tag heuer» модель mxl797 вартістю 4770 грн.; «Burberry» модель 2049 вартістю 5830 грн.; «Burberry» модель тх2074 вартістю 4240 грн.; «Tag heuer» модель mx0050 вартістю 4240 грн.; «Tag heuer» модель 2319 вартістю 6890 грн.; «Patek philippe» модель m4367 вартістю 5035 грн.; «Oris» модель 0278 вартістю 18020 грн.; «Piaget» модель 2222 вартістю 5830 грн.; «Rado» модель 4684 вартістю 7950 грн.; «Franck muller» модель 1845 вартістю 7553 грн.; «Zenith» модель sz-2 вартістю 5035 грн.; «Rado» модель тх2670 вартістю 5300 грн.; «Rado» модель т4684 вартістю 7950 грн.; «Franck muller» модель 1845 вартістю 7553 грн.; «Zenith модель» sz-2 вартістю 5035 грн.; «Rado» модель тх2670 вартістю 5300 грн.; «Ulysse nardin» модель р0803 вартістю 5300 грн.; «Omega» модель 2344 вартістю 8480 грн.; «Porsche design» модель mx2874 вартістю 7950 грн.; «Hublot» модель п2135 вартістю 9275 грн.; «Ferrari» модель пі513 вартістю 5035 грн.; «Calvin klein» модель тх 937 вартістю 4240 грн.; «Christian dior» модель mxl658 вартістю 7950 грн.; «Breguet» модель тх2910 вартістю 13250 грн.; «Tag heuer» модель п0053 вартістю 4505 грн., «Cartier» вартістю 8745 грн.; «Breitling» модель тх2665 вартістю 13250 грн., «Eros» модель 3390 вартістю 42436 грн., «Tissot» вартістю 14 834 грн., «Eros» модель 3389 вартістю 37898 грн., «Eros» модель 3401 вартістю 23948 грн., всього на загальну суму 313 627 грн., розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_37 матеріальну шкоду у великому розмірі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_21 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 cт. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за передньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Крім того, у невстановлений слідством час ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, із корисливих мотивів, вступили у попередню злочинну змову, направлену на вчинення тяжкого злочину розбійного нападу, визначивши об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_13 та розробили детальний план вчинення злочину із застосуванням заходів конспірації, який був схвалений всіма учасниками злочинної групи.

З метою реалізації злочинних дій, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, діючи згідно єдиного плану, встановили розпорядок дня, місце перебування, місце проживання та складу родини ОСОБА_13 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, діючи спільно за єдиним планом з розподілом ролей, 28.06.2014 приблизно о 16-00 год. на автомобілі марки «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , прибули до Торгово-сервісного комплексу підприємства «Союз», розташованого за адресою м. Одеса, Дніпропетровська дорога, 125-а, яким було достовірно відомо час та місце знаходження ОСОБА_13 , у якого при собі знаходилась значна сума грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_22 , будучи в минулому співробітником МВС України, звільнений 19.04.2013 в запас за власним бажанням, діючи згідно відведеної йому ролі, будучи одягненим в міліцейську форму з погонами капітана міліції, підійшов до ОСОБА_13 та пред`явив йому посвідчення співробітника міліції, запропонував пройти з ним до автомобіля «Mitsubishi Lancer» нібито для бесіди.

ОСОБА_13 , будучи впевненим, що ОСОБА_22 є діючим працівником правоохоронних органів, пройшов з ним до автомобілю в якому знаходились ОСОБА_21 та невстановлена слідством особа, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_24 . Після того, як ОСОБА_13 сів на заднє сидіння автомобілю, ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа перегородили йому шлях до виходу, сівши на задньому сидіння автомобіля по різні боки від ОСОБА_13 .

Реалізуючи свої злочинні дії, ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа надягли на руки ОСОБА_13 наручники і накинули на голову камуфляжну куртку синьо-блакитного кольору, щоб останній не бачив шлях прямування автомобіля та обличчя інших злочинців. В цей час невстановлена слідством особа викрала з кишені штанів ОСОБА_13 ключі від його автомобіля «Mazda 626», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , мобільний телефон «Nokia», вартістю 100 грн., мобільний телефон «Diamond», вартістю 535 грн., зняв з нього сумку, яка не представляє матеріальної цінності, в якій знаходились грошові кошти в сумі 50000 грн., 20000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 27.06.2014 складає 160800 грн.

Проїхавши невелику відстань, ОСОБА_24 зупинив автомобіль «Mitsubishi Lancer», після чого ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та невстановлена слідством особа повернули до місця, де був припаркований автомобіль ОСОБА_13 «Mazda 626», відкрили його двері ключами і заволоділи рюкзаком блакитного кольору, в я кому знаходились грошові кошти в суму 5000 доларів США та туристичним ножем з пластмасовою ручкою чорного кольору з написом « АДРЕСА_14 », вартістю 1000 грн.

Після чого через 5 хвилин ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа повернулись до автомобіля «Mitsubishi Lancer». ОСОБА_21 в грубій формі висловлював погрози фізичної розправи ОСОБА_13 та його родині, при цьому застосовуючи до нього насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, та виразилось у нанесенні чисельних ударів у грудну клітину в область серця та тулубу у вигляді. ОСОБА_22 , діючи згідно відведеної ролі погрожував ОСОБА_13 застосуванням пістолета, який він тримав у руках, неодноразово приводячи його в бойову готовність.

Після цього, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, вивезли ОСОБА_13 в лісосмугу, за перехрестям вулиць Сахарова і Бочарова, біля ринку «Початок» у м. Одесі, де продовжуючи погрожувати йому пістолетом, висловлюючи погрози фізичної розправи над ним та його родиною, висадили з машини та наказали бігти не озираючись.

Таким чином ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, своїми злочинними діями заволоділи майном ОСОБА_13 , спричинивши йому матеріальну шкоду в особливо великому розмірі, на загальну суму 507935 грн.

Після чого, ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та невстановлена слідством особа з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_21 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 cт. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я особи, яка вшила нападу (розбій), спрямований на заволодіння майном в особливо шамких розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у невстановлений слідством час, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, із корисливих мотивів вступили в попередню злочинну змову, направлену на вчинення тяжкого злочину розбійного нападу, визначивши об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_41 , склали детальний план вчинення злочину, із застосуванням заходів конспірації, який був схвалений всіма учасниками злочинної групи.

З метою реалізації злочинних дій, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та інша невстановлена слідством особа, діючи згідно єдиного плану злочинних дій, встановили розпорядок дня, місце перебування, склад родини ОСОБА_42 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та інша невстановлена слідством особа, 20.07.2014, приблизно о 7-45 год. на автомобілі марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , прибули до ринку, розташованому по вул. Приморській в смт.Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області, оскільки їм було достовірно відомо час та місце знаходження там ОСОБА_41 , у якого при собі знаходилась велика сума грошових коштів.

ОСОБА_22 , колишній працівник міліції та невстановлена слідством особа, одягнена в міліцейську форму, діючи згідно відведених їм ролей, підійшли до ОСОБА_41 , після чого ОСОБА_22 пред`явив йому посвідчення співробітника міліції, запропонувавши пройти з ним до автомобіля «Volkswagen Passat», нібито для бесіди.

ОСОБА_41 , будучи впевненим, що ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа є діючими працівниками правоохоронних органів, пройшов за ними до автомобілю, де знаходились ОСОБА_24 , за кермом автомобіля перебував ОСОБА_21 .

Після того, як ОСОБА_41 сів на заднє сидіння автомобіля, ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа перегородили йому шлях до виходу, розмістившись по різні боки від нього.

Реалізуючи свої злочинні дії, ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа надягли ОСОБА_41 на руки наручники та накинули на голову камуфляжну куртку синьо-блакитного кольору, щоб останній не бачив шлях прямування автомобіля та обличчя злочинців. ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа заволоділи шкіряною чорною сумкою ОСОБА_41 вартістю 100 грн., та грошовими коштами, які в ній знаходились, а саме 2000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США, згідно курсу Національного Банку України станом на 29.07.2014 складає 23974 грн., а також 3500 грн. купюрами різного номіналу, записною книжкою від калькулятора з ручкою, що не представляє матеріальної цінності, мобільним телефоном марки «Nokia Е52», вартістю 1500 грн., з сім картою «Київстар» № НОМЕР_8 , вартістю 10 грн., на рахунку якої було 5 грн., чим спричинили ОСОБА_41 значну матеріальну шкоду.

В подальшому ОСОБА_24 , переслідуючи мету залякування потерпілого, передав ОСОБА_22 пістолет та в грубій формі став висловлювати погрози застосування до ОСОБА_41 насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я. Потерпілий погрози сприймав як реальні, при цьому ОСОБА_22 , діючи згідно відведеної ролі, погрожував застосуванням пістолету, який неодноразово нібито приводив у бойову готовність.

ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та інша невстановлена слідством особа відвезли потерпілого до нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_15 , де продовжуючи погрожувати йому пістолетом та висловлюючи погрози фізичною розправою, висадили його з машини та з метою не бути викритими потерпілим застосували до нього балончик зі сльозогінним газом, після чого скориставшись його безпорадним станом заволоділи його золотими виробами, а саме: золотою обручкою-печаткою з написом «Картьє» з брильянтами вагою 10 гр., вартістю 19000 грн., золотим ланцюжком «якірного плетіння» вагою 12 гр., вартістю 5500 грн., золоти хрестиком з розп`яттям вагою 6 гр., вартістю 3000 грн., спричинивши ОСОБА_41 значну матеріальну шкоду на суму 88089 грн.

Після чого ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та інша невстановлена слідством особа з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_21 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у серпні 2014 року ОСОБА_20 , більш точна дата слідством не встановлена, діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та невстановленими особами, з корисливих мотивів, з метою вчинення вимагання грошових коштів, визначили об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_14 .

З метою реалізації злочинних дій, ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , та інші невстановлені слідством особи, діючи за вказівкою ОСОБА_20 , розробили детальний план своїх злочинних дій, встановивши розпорядок дня, місце мешкання, склад родини ОСОБА_14

22.08.2014 року приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , спільно з невстановленими особами, на невстановленому слідством автомобілі іноземного виробництва, чорного кольору під`їхали до буд. АДРЕСА_11 де застосувавши насилля до ОСОБА_14 , а саме: застібнули наручниками ззаду, та заштовхавши останнього в автомобіль, накинули на обличчя тканину, щоб останній не міг запам`ятати прикмети осіб, повезли в невідомому напрямку.

В подальшому, ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та невстановлені особи прибули за адресою: АДРЕСА_12 , де їх очікував ОСОБА_20 . Не встановлені слідством особи, з метою подавлення волі потерпілого та можливого опору з його боку, прикували ОСОБА_14 до батареї центрального опалення, застосувавши насилля у вигляді нанесення неодноразових ударів по голові та тулубу останнього, предметом схожим на резиновий кийок, вимагали від нього передачі їм грошових коштів в сумі 1 000 000 доларів США та золотих виробів.

Через деякий час, в той же день, ОСОБА_24 , ОСОБА_21 та невстановлені особи вивели з приміщення будинку АДРЕСА_12 ОСОБА_14 та заштовхали його в автомобіль і відвезли на Ленінградське шосе в м. Одесі, де висадили його та зникли в невідомому напрямку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_21 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 cт. 189 КК України за кваліфікуючими вимогами: вимога передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, обмеження прав, свобод цієї особи, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я особи.

Таким чином, ОСОБА_21 за сукупністю скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України.

В обвинувальному акті № 0012298, внесеному до ЄРДР 16.11.2013, затвердженого прокурором відділу прокуратури Одеської області 31.03.2015, вказано, що завдано шкоди потерпілим: ОСОБА_28 на суму 90 000 грн., ОСОБА_12 на суму 1 130 677 грн., ОСОБА_13 на суму 507 677 грн., ОСОБА_41 на суму 88 089 грн. Потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_41 під час досудового розслідування заявлені цивільні позови.

Витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз складають 393,12 грн., 393,12грн., 393,12грн., 393,12грн., 589,68 грн. за виконання балістичних експертиз; 2661,12 грн. за виконання молекулярно-генетичної експертизи; 884,52 грн. за виконання дактилоскопічної експертизи.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000198, зареєстрованому в ЄРДР 14.08.2015, який надійшов до суду 19.10.2015, ОСОБА_20 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб при наступних обставинах.

Як вказано в обвинувальному акті, наприкінці 2014 року (більш точна дата слідством не встановлена) у ОСОБА_20 та ОСОБА_43 (матеріали, що до якого виділенні в окреме провадження та внесені до ЄРДР за №0000210 від 09.09.2015) у невстановленому місці виник спільний, протиправний, корисливий намір на заволодіння шляхом шахрайства майном ОСОБА_44 .

З метою реалізації свого злочинного наміру направленого на заволодіння шляхом шахрайства майном ОСОБА_45 ОСОБА_20 та ОСОБА_46 розробили спільний злочинний план та попередньо розподілили попередньо між собою ролі для його реалізації.

Суть вказаного злочинного плану ОСОБА_20 та ОСОБА_43 полягала у тому, що вони, завідомо знаючи від ОСОБА_47 про те, що ОСОБА_48 нібито винен останньому грошові кошти у сумі 500 000 доларів США повинні були запропонувати ОСОБА_49 вчинити дії, направлені на повернення боргу ОСОБА_50 у вищевказаній сумі, при цьому не маючи наміру та можливості на їх вчинення та отримати за це від останнього грошову винагороду.

Так, реалізуючи свій протиправний намір направлений на заволодіння шляхом шахрайства майном ОСОБА_47 , приблизно в середині червня місяця 2014 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_46 , діючи за вказівками ОСОБА_20 , маючий єдиний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, знаходячись на промтоварному ринку 7 кілометр, за адресою, АДРЕСА_16 , зустрівся біля кафе, назва якого слідством не встановлена, із ОСОБА_51 , який в свою чергу прийшов з ОСОБА_52 . Відбулась розмова, щодо допомоги ОСОБА_49 в присутності ОСОБА_53 , в поверненні його грошових коштів, які йому винен ОСОБА_54 .

ОСОБА_46 повідомив, що він має можливість йому допомогти в даному питанні, попередньо усвідомлюючи, що будь якої допомоги надавати не буде, але йому необхідно з`ясувати суму грошових коштів, які їм необхідні для подальшого пошуку ОСОБА_55 із ОСОБА_20 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, що належать ОСОБА_49 , ОСОБА_46 зателефонував ОСОБА_49 та повідомив, що він узгодив з ОСОБА_20 суму грошових кошт, яка їм потрібна для пошуку ОСОБА_55 та повернення грошових коштів ОСОБА_49 , після того, як вони знайдуть ОСОБА_55 , сума становила 12 000 доларів США на що ОСОБА_56 погодився.

Так, на початку липня 2014 року, (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена) ОСОБА_46 зустрівся з ОСОБА_51 біля приміщення ДАІ Г`УМВС України в Одеській області, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд.5, де ОСОБА_46 , отримав від ОСОБА_47 грошові кошти в суму 12 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.07.2014 становить 141 360 грн. ОСОБА_46 пояснив ОСОБА_49 , що дані грошові кошти йому потрібні для організації пошуків ОСОБА_57 . Після отримання указаних грошових коштів ОСОБА_46 зник, на зв`язок не виходив.

Через деякий час, з метою продовження свого злочинного наміру ОСОБА_46 зателефонував ОСОБА_49 та запропонував зустрітися на вул. Балківській в м. Одесі, біля заправки БРСМ, при цьому повідомивши, що з ОСОБА_51 хоче зустрітися ОСОБА_20 .

Цього ж дня, приблизно об 19 годині 00 хвилин ОСОБА_20 за попередньою змовою, продовжуючи свої противоправні дії, направлені на заволодіння грошових коштів ОСОБА_47 шляхом обману, зустрілися біля заправки БРСМ, розташованої по вул. Балківська в м. Одесі, де ОСОБА_56 присів на переднє пасажирське сидіння автомобіля «Каєн», білого кольору, в якому його очікували ОСОБА_20 на передньому водійському сидіння та на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_46 , які реалізуючи свій злочинний намір шляхом обману, що виразився повідомленні йому неправдивих відомостей, а саме, що ОСОБА_48 утримується ними в таємному місці, однак для остаточного вирішення питання та поверненню ОСОБА_49 грошових коштів їм необхідні від ОСОБА_47 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США. ОСОБА_20 повідомив ОСОБА_49 , що всі подальші передачі грошових коштів, будуть здійснюватися через ОСОБА_58 .

Гак, ОСОБА_20 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_59 , вирішили, що безпосередньо передача грошових коштів буде відбуватися у кафе - барі « Богатир», який розташований за адресою м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, І.

Після чого, приблизно 10.08.2014 о 19 год. (в ході досудового слідства точного дату та час не встановлено), ОСОБА_20 спільно з ОСОБА_59 знаходячись в кафе - барі «Богатир», визначившись, що домовленості вони виконувати не будуть, отримали від ОСОБА_47 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ у період з 08.08.2014 по 10.08.2014 становив 126 000 гри. та розпорядились ними на власний розсуд.

Таким чином своїми злочинними діями ОСОБА_20 та ОСОБА_46 завдали потерпілому ОСОБА_49 матеріального збитку на загальну суму 267 360 грн.

Таким чином, ОСОБА_20 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України за кваліфікуючими знаками, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено повторно у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженню №0000407, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2015, який надійшов до суду 10.08.2015, ОСОБА_22 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 187 КК України.

В обвинувальному акті, затвердженому 20.07.2015 прокурором прокуратури Одеської області вказано, що у невстановлений слідством час ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, із корисливих мотивів, вступили у попередню злочинну змову, направлену на вчинення тяжкого злочину розбійного нападу, визначивши об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_13 та розробили детальний план вчинення злочину із застосуванням заходів конспірації, який був схвалений всіма учасниками злочинної групи.

З метою реалізації злочинних дій, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, діючи згідно єдиного плану, встановили розпорядок дня, місце перебування, місце проживання та складу родини ОСОБА_13 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, діючи спільно за єдиним планом з розподілом ролей, 28.06.2014 приблизно о 16-00 год. на автомобілі марки «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , прибули до Торгово-сервісного комплексу підприємства «Союз», розташованого за адресою м. Одеса, Дніпропетровська дорога, 125-а, яким було достовірно відомо час та місце знаходження ОСОБА_13 , у якого при собі знаходилась значна сума грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_22 , будучи в минулому співробітником МВС України, звільнений 19.04.2013 в запас за власним бажанням, діючи згідно відведеної йому ролі, будучи одягненим в міліцейську форму з погонами капітана міліції, підійшов до ОСОБА_13 та пред`явив йому посвідчення співробітника міліції, запропонував пройти з ним до автомобіля «Mitsubishi Lancer» нібито для бесіди.

ОСОБА_13 , будучи впевненим, що ОСОБА_22 є діючим працівником правоохоронних органів, пройшов з ним до автомобілю в якому знаходились ОСОБА_21 та невстановлена слідством особа, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_24 . Після того, як ОСОБА_13 сів на заднє сидіння автомобілю, ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа перегородили йому шлях до виходу, сівши на задньому сидіння автомобіля по різні боки від ОСОБА_13 .

Реалізуючи свої злочинні дії, ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа надягли на руки ОСОБА_13 наручники і накинули на голову камуфляжну куртку синьо-блакитного кольору, щоб останній не бачив шлях прямування автомобіля та обличчя інших злочинців. В цей час невстановлена слідством особа викрала з кишені штанів ОСОБА_13 ключі від його автомобіля «Mazda 626», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , мобільний телефон «Nokia», вартістю 100 грн., мобільний телефон «Diamond», вартістю 535 грн., зняв з нього сумку, яка не представляє матеріальної цінності, в якій знаходились грошові кошти в сумі 50000 грн., 20000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 27.06.2014 складає 160800 грн.

Проїхавши невелику відстань, ОСОБА_24 зупинив автомобіль «Mitsubishi Lancer», після чого ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та невстановлена слідством особа повернули до місця, де був припаркований автомобіль ОСОБА_13 «Mazda 626», відкрили його двері ключами і заволоділи рюкзаком блакитного кольору, в я кому знаходились грошові кошти в суму 5000 доларів США та туристичним ножем з пластмасовою ручкою чорного кольору з написом « АДРЕСА_14 », вартістю 1000 грн.

Після чого через 5 хвилин ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа повернулись до автомобіля «Mitsubishi Lancer». ОСОБА_21 в грубій формі висловлював погрози фізичної розправи ОСОБА_13 та його родині, при цьому застосовуючи до нього насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, та виразилось у нанесенні чисельних ударів у грудну клітину в область серця та тулубу у вигляді. ОСОБА_22 , діючи згідно відведеної ролі погрожував ОСОБА_13 застосуванням пістолета, який він тримав у руках, неодноразово приводячи його в бойову готовність. ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, вивезли ОСОБА_13 в лісосмугу, за перехрестям вулиць Сахарова і Бочарова, біля ринку «Початок» у м. Одесі, де продовжуючи погрожувати йому пістолетом, висловлюючи погрози фізичної розправи над ним та його родиною, висадили з машини та наказали бігти не озираючись.

Таким чином ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, своїми злочинними діями заволоділи майном ОСОБА_13 , спричинивши йому матеріальну шкоду в особливо великому розмірі, на загальну суму 507935 грн.

Після чого, ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та невстановлена слідством особа з місця злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_22 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосувати насильство небезпечне для життя і здоров`я особи, яка зазнала напад (розбій), спрямований на заволодіння майном в особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у невстановлений слідством час ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа, із корисливих мотивів вступили в попередню злочинну змову, направлену на вчинення тяжкого злочину розбійного нападу, визначивши об`єктом свого злочинного посягання ОСОБА_41 , склали детальний план вчинення злочину, із застосуванням заходів конспірації, який був схвалений всіма учасниками злочинної групи.

З метою реалізації злочинних дій, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та інша невстановлена слідством особа, діючи згідно єдиного плану злочинних дій, встановили розпорядок дня, місце перебування, склад родини ОСОБА_42 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та інша невстановлена слідством особа, 29.07.2014, приблизно о 7-50 год. на автомобілі марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , прибули до ринку, розташованому по вул. Приморській в смт. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області, яким було достовірно відомо час та місце знаходження там ОСОБА_41 , у якого при собі знаходилась велика сума грошових коштів.

ОСОБА_22 , будучи в минулому співробітником ОВС України, згідно наказу ГУМВС України в Одеській області № 158 о/с від 19.04.2013 звільнений в запас за власним бажанням та невстановлена слідством особа, одягнена в міліцейську форму, діючи згідно відведених їм ролей, підійшли до ОСОБА_41 , після чого ОСОБА_22 пред`явив йому посвідчення співробітника міліції, запропонувавши пройти з ним до автомобіля «Volkswagen Passat», нібито для бесіди.

ОСОБА_41 , будучи впевненим, що ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа є діючими працівниками правоохоронних органів, пройшов за ними до автомобілю, де знаходились ОСОБА_24 , за кермом автомобіля перебував ОСОБА_21 .

Далі, після того, як ОСОБА_41 сів на заднє сидіння автомобіля, ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа перегородили йому шлях до виходу, розмістившись по різні боки від нього.

Реалізуючи свої злочинні дії, ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа надягли ОСОБА_41 на руки наручники та накинули на голову камуфляжну куртку синьо-блакитного кольору, щоб останній не бачив шлях прямування автомобіля та обличчя злочинців. ОСОБА_22 та невстановлена слідством особа заволоділи шкіряною чорною сумкою ОСОБА_41 вартістю 100 грн., та грошовими коштами, які в ній знаходились, а саме 2000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США, згідно курсу Національного Банку України станом на 29.07.2014 складає 23974 грн., а також 3500 грн. купюрами різного номіналу, записною книжкою від калькулятора з ручкою, що не представляє матеріальної цінності, мобільним телефоном марки «Nokia Е52», вартістю 1500 грн., з сім картою «Київстар» № НОМЕР_8 , вартістю 10 грн., на рахунку якої було 5 грн., чим спричинили ОСОБА_41 значну матеріальну шкоду.

В подальшому ОСОБА_24 , переслідуючи мету залякування потерпілого, передав ОСОБА_22 пістолет та в грубій формі став висловлювати погрози застосування до ОСОБА_41 насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я. Потерпілий погрози сприймав як реальні, при цьому ОСОБА_22 , діючи згідно відведеної ролі, погрожував застосуванням пістолету, який неодноразово нібито приводив у бойову готовність.

Далі, ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та невстановлена слідством особа вивезли потерпілого до нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_15 , де продовжуючи погрожувати йому пістолетом та висловлюючи погрози фізичною розправою, висадили його з машини та з метою не бути викритими потерпілим застосували до нього балончик зі сльозогінним газом, розпорошивши його в обличчя останнього, після чого скориставшись його безпорадним станом заволоділи його золотими виробами, а саме: золотою обручкою-печаткою з написом «Картьє» з брильянтами вагою 10 гр., вартістю 19000 грн., золотим ланцюжком «якірного плетіння» вагою 12 гр., вартістю 5500 грн., золоти хрестиком з розп`яттям вагою 6 гр., вартістю 3000 грн., спричинивши ОСОБА_41 значну матеріальну шкоду на суму 88 089 грн.

Після чого ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та інша невстановлена слідством особа з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_22 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосувати насильство небезпечне для життя і здоров`я особи, яка зазнала напад (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, за попередньою змовою групою осіб.

В обвинувальному акті вказано, що кримінальним правопорушенням завдано шкоду потерпілим - ОСОБА_13 на суму 507935 грн., ОСОБА_41 на суму 88089 грн., під час досудового розслідування потерпілими заявлено позови.

Витрат на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз немає.

Ухвалою від 05.10.2015 кримінальні провадження щодо ОСОБА_20 , ОСОБА_21 присвоєно єдиний унікальний номер справи 523/5194/15к.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Тобто обв`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Суд, відповідно до ст. 26 КПК України, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Разом з тим, докази сторони обвинувачення, досліджені безпосередньо в суді, не містять, на думку членів колегії, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в діях обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 є склад інкримінованих злочинів, викладених в обвинувальних актах.

Підстави, з яких суд відкидає докази сторони обвинувачення та мотиви для виправдання обвинувачених наступні.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_20 вину у вчиненні злочинів не визнав та пояснив суду, що до нього дійсного звертався чоловік ОСОБА_27 , та попросив допомогти, оскільки його дружина не могла потрапити до свого приміщення, він попросив постояти біля неї, щоб її не побили. Сусід з яким у ОСОБА_27 , був конфлікт, дістав ніж, ОСОБА_20 , дістав пістолет на який мав дозвіл та попередив, щоб він з ножем до нього не підходив. Більше нічого не робив, на місці були співробітники поліції, але вони до нього не підходили. Про те, що відносно нього є вказане кримінальне провадження, дізнався лише після двох років. Потерпілого ОСОБА_28 не знає. ніяких злочинів не вчиняв, вини в інкримінованих злочинах не визнає. Потерпілий ОСОБА_12 його обмовляє. ОСОБА_21 , та ОСОБА_22 , знає через знайомих, один раз їздили разом на полювання.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_21 вину у вчиненні злочинів не визнав та пояснив суду, що він ніяких злочинів не вчиняв, вини своєї в інкримінованому не визнає. ОСОБА_22 не знав практично, як і Ібрагімова. Жодних злочинних вказівок від ОСОБА_20 ніколи не отримував. На прохання знайомих ОСОБА_30 один раз приходив до ОСОБА_28 , оскільки вони хворіли і передав прохання віддати борг, оскільки гроші потрібні їм для лікування, жодних погроз або застосування сили не було. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено його винуватість.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_22 вину у вчиненні злочинів не визнав та пояснив суду, що жодного з інкримінованих йому злочинів не вчиняв, звільнений 15.04.2013 у званні майора міліції з Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, а 28.06.2014 приблизно 16-00 год. не міг фізично перебувати у машині з ОСОБА_13 по АДРЕСА_17 оскільки в цей час з 15-26 год. но 16-19 год. фізично знаходився у іншому місці, що доводиться роздруківкою стільникового оператора.

Потерпілий ОСОБА_13 будучи допитаним в судовому засіданні показав, що 28.06.2014 ОСОБА_60 , у формі капітана міліції, запропонував йому сісти до автомобілю, що він і зробив. Оскільки він зі страху все забув то може вказати на ОСОБА_61 , так як впізнав його по голосу. Водій був лисий, крім водія на задньому сидіння сіли ОСОБА_60 та ОСОБА_62 , які одягли на нього наручники та накинули на голову тонку камуфляжну куртку синьо голубого кольору. ОСОБА_60 забрав гроші, яку були при ньому, а ОСОБА_63 бив у груди. Згодом виїхали до ОСОБА_64 гаю, зняли наручники та наказали іти не оглядаючись.

До міліції звернувся з заявою 03.11.2014 після того, як почув виступ по телебаченню начальника ГУБОЗу про розбійні напади з участю працівника міліції, який закликав звертатись та повідомляти про аналогічні злочини.

Після чого написав заяву до ГУБОЗУ в якій вказав, що 28.06.2014 чотири особи, один з який був у міліцейській формі, насильно посадили його в автомобіль та забрали 10 175 Євро, 24 000 доларів США та 72 000 грн., а також інші речі.

Потерпілий ОСОБА_13 показав, що все забув від страху, проте стверджує, що бив його та забрав ніж саме ОСОБА_62 , а ОСОБА_60 «все діставав». Потерпілий також показав, що коли він звернувся до ГУБОЗу, оперативні працівники ГУБОЗу показали йому 14-15 фото, а слідча за тиждень до проведення впізнання по фото показувала йому ще 4-5 фото.

Потерпілий ОСОБА_12 , будучи допитаним в судовому засіданні показав, що 4-5 років тому у нього працював водієм ОСОБА_65 , авто належало матері ОСОБА_66 . ОСОБА_65 повідомив, що його викинули з автомобіля та забрали автомобіль, ОСОБА_67 не повірив йому та поїхав до РВ повідомити про злочин. Коло РВ до нього підійшов ОСОБА_68 та повідомив, що автомобіль йому повернуть, якщо заплатить за нього 150 000 доларів США, через що потерпілий зробив висновок, що саме ОСОБА_68 вкрав автомобіль, до речі у автомобілі були його особисті речі дипломат з дорогими годинниками, закордонний паспорт.

На питання прокурора потерпілий відповів, що автомобіль він знайшов в 2017 році у Львівській області про що повідомив оперативних працівників Суворовського РВ м. Одеси, про що було складено відповідний документ.

На питання захисту потерпілий відповів, що момент викрадення автомобіля не бачив, годинники належали іншим особам, їх вартість це його особиста думка, оцінку годинників не проводили, справа фактично не розслідувалась допоки потерпілий не привіз групу прокурорів з Києва.

24 грудня 2016 року автомобіль з державним номером НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_69 та пасажира ОСОБА_12 , дійсно потрапляло в ДТП у м. Одесі, проте потерпілий не зміг пояснити чому автомобіль, який у нього було викрадено, знаходився в його розпорядженні до того, як був знайдений ним особисто в 2017 році у Львівській області.

Потерпілий ОСОБА_14 будучи допитаним в судовому засіданні показав, що він категорично відмовляється від показів, даних ним під час досудового розслідування, оскільки він помилявся щодо осіб, які вчинили злочин відносно нього.

Потерпілий ОСОБА_41 на неодноразові виклики суду в судове засідання не з`являвся, 12.12.2017, вхідний № 34596, особисто подав заяву та вказав, що ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 не знає, вони не вчиняли щодо нього будь яких злочинів, обмовив вказаних осіб, оскільки був невірно інформований співробітниками правоохоронних органів та просив залишити цивільний позов без розгляду.

Прокурор не забезпечив в судове засідання явку потерпілого ОСОБА_28 , який на неодноразові виклики суду не з`являвся.
В ході судового слідства свідків сторони обвинувачення допитано не було, оскільки прокурор не заявляв клопотання про допит конкретних свідків, не забезпечив явку свідків, а також не клопотав про їх привід, прокурор ОСОБА_70 в судовому засіданні заявила про відмову у допиті свідків обвинувачення.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , окрім показань допитаних в суді потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , сторона обвинувачення посилається на фактичні дані та обґрунтовує їх доказами, наданими стороною обвинувачення за письмовим клопотанням прокурора від 18.02.2016, вих. № 04/2/5-6990-14 , які судом безпосередньо досліджені в судовому засіданні на предмет їх належності, допустимості і достовірності та оцінені.

Епізод ОСОБА_28 відповідно до кримінального провадження №0012298, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2013 року:

-Протокол прийняття заяви ОСОБА_28 від 12.11.2013.

-Додаткова заява ОСОБА_28 від 20.12.2013.

-Повідомлення оператора «102» від 15.12.2013.

-Протокол прийняття заяви ОСОБА_28 від 15.11.2013.

-Протокол огляду місця події від 15.12.2013.

-Протокол впізнання ОСОБА_21 за участю ОСОБА_28 від 23.09.2014.

-Протокол впізнання ОСОБА_21 за участю ОСОБА_28 від 09.12.2014.

-Протокол впізнання за участю ОСОБА_71 від 12.03.2015 свідок ОСОБА_72 .

-Протокол впізнання ОСОБА_21 за участю ОСОБА_71 від 12.03.2015.

-Протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_71 від 14.03.2015.

-Протокол впізнання свідком ОСОБА_73 ОСОБА_21 від 20.03.2015.

-Протокол впізнання свідком ОСОБА_73 свідка ОСОБА_72 від 20.03.2015.

-Протокол впізнання свідком ОСОБА_74 ОСОБА_21 від 12.03.2015.

-Протокол впізнання свідком ОСОБА_74 свідка ОСОБА_72 від 12.03.2015.

-Протокол впізнання свідком ОСОБА_75 ОСОБА_21 від 23.03.2015.

-Повідомлення оператора «102» від 28.01.2014.

-Протокол прийняття заяви ОСОБА_28 від 14.03.2015.

-Протокол огляду місця події від 28.01.2015.

-Протокол огляду фотокарток від 26.03.2015.

-Постанова про визнання та приєднання речових доказів від 26.03.2015.

Епізод ОСОБА_12 відповідно до кримінального провадження №0012298, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2013 року:
-Заява ОСОБА_12 від 12.04.2014.

-Протокол огляду місця події від 12.04.2014.

-Протокол прийняття заяви ОСОБА_12 від 15.09.2014.

-Протокол впізнання ОСОБА_12 по фото ОСОБА_21 від 18.09.2014.

-Протокол впізнання ОСОБА_12 по фото ОСОБА_20 від 02.12.2014.

-Протокол впізнання ОСОБА_76 по фото ОСОБА_21 від 16.03.2015.

-Протокол впізнання ОСОБА_76 по фото ОСОБА_20 від 16.03.2015.

-Протоколи пред`явлення речей (годинників ОСОБА_12 ) для впізнання.

-Розписка ОСОБА_12 від 26.03.2015 про отримання особистих речей.

-Висновок балістичної експертизи № 523-Б від 10.10.2014 .

-Протокол огляду предмета від 20.03.2015 (карабін).

-Постанова про визнання та приєднання речових доказів від 20.03.2015 .

-Висновок балістичної експертизи № 527-Б від 13.10.2014 (Форт-12Р 32867).

-Висновок балістичної експертизи № 530-Б від 15.10.2014 (патрони).

-Висновок балістичної експертизи № 676-Б від 10.12.2014 (пістолет Беркут).

-Висновок балістичної експертизи № 615-Б від 29.12.2014 (гвинтівка) .

-Протокол обшуку від 08.10.2014 у ОСОБА_25

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 за місцем проживання ОСОБА_20

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 за місцем реєстрації ОСОБА_20

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 у ОСОБА_25

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Ухвала суду від 28.11.2014 про скасування арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 за місцем проживання ОСОБА_21

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 автомобіля ОСОБА_77

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Ухвала суду від 29.12.2014 про скасування арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 за місцем проживання ОСОБА_24

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 автомобіля ОСОБА_78

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Ухвала суду від 03.11.2014 про скасування арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 за місцем проживання ОСОБА_79

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Протокол обшуку від 08.10.2014 автомобіля ОСОБА_79

-Ухвала суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно.

-Протокол огляду т/з від 28.10.2014.

-Постанова про визнання та долучення речових доказів від 28.10.2014.

-Протокол огляду вилученого під час обшуків від 28.10.2014.

-Постанова про визнання та долучення речових доказів від 28.10.2014.

-Постанова про визнання та долучення речових доказів від 20.03.2015.

Епізод ОСОБА_80 відповідно до кримінального провадження №0012298, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2013 року:
-Протокол прийняття заяви ОСОБА_81

-Протокол огляду СД-диску з записом подій від 17.10. 2014.

-Постанова про визнання та долучення речових доказів від 20.03.2015.

Епізод ОСОБА_14 відповідно до кримінального провадження №0012298, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2013 року:

-Заява від 06.10.2014.

-Протокол впізнання по фото ОСОБА_14 від 08.10.2014 ОСОБА_21

-Протокол впізнання по фото ОСОБА_14 від 08.10.2014 ОСОБА_20

-Протокол впізнання по фото ОСОБА_14 від 02.12.2014 ОСОБА_20

-Протокол впізнання по фото ОСОБА_14 від 09.12.2014 ОСОБА_21

-Протокол слідчого експерименту від 17.03.2015 з ОСОБА_14

-Протокол отримання зразків крові ОСОБА_14 від 20.11.2014.

-Висновок молекулярно-генетичної експертизи № 1165 від 10.12.2014 .

-Протокол огляду речових доказів від 20.03.2015.

-Постанова про визнання та долучення речових доказів від 20.03.2015 .

Епізод ОСОБА_41 відповідно до кримінального провадження №0000407, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2015:

-Повідомленні про скоєний злочин від 29.07.2014р..

-Протокол прийняття заяви ОСОБА_41 від 29.07.2014р..

-Протокол огляду місця події від 29.07.2014р..

-Заява про добровільну видачу записів з камер відео спостереження 29.07.2014р..

-Протокол огляду диска від 20.03.2015р..

-Постанова про визначення та приєднання речових доказів від 20.03.2015р..

-Протокол впізнання ОСОБА_41 від 20.10.2014р.(на фото № 3 ОСОБА_21

-Протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2014р. з ОСОБА_82

-Протокол впізнання ОСОБА_41 від 04.03.2014р.(на фото № 2 ОСОБА_21 ).

-Протокол впізнання ОСОБА_41 від 04.03.2014р.(на фото № 4 ОСОБА_22 ).

-Заява ОСОБА_41 про долучення фото із зображенням його золотих прикрас.

Епізод ОСОБА_13 відповідно до кримінального провадження №0000407, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2015:

-Заява від 03.11.2014р.;

-Протокол впізнання ОСОБА_13 від 09.11.2014р. по фото ОСОБА_21

-Протокол впізнання ОСОБА_13 від 14.01.2015р. по фото ОСОБА_22

-Протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_13 від 14.03.2015р.

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від14.01.2015р.

-Протокол огляду від16.03.2015р.

-Постанова про визнання та приєднання речових доказів від 20.03.2015р.

-Протокол отримання зразків для експертизи від 16.03.2015р.

-Висновок судово медичної імунологічної експертизи № 314 від 20.03.2015р.

-Квитанція про отримання на зберігання речових доказів № 00106 (куртка та ін.)

Епізод ОСОБА_47 відповідно до кримінального провадження №0000198, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2015:

-Заява ОСОБА_47 від 08.12.2014.

-Протокол прийняття заяви ОСОБА_47 від 14.08.201.

-Протокол впізнання ОСОБА_51 від 14.08.2015р. по фото ОСОБА_20

-Протокол впізнання ОСОБА_83 від 14.08.2015р. по фото ОСОБА_20

-Протокол впізнання ОСОБА_83 від 14.08.2015р. по фото ОСОБА_43

-Протокол обшуку від 17.07.2015р. місця проживання ОСОБА_43

-Ухвала суду від 20.07.2015 про накладення арешту на вилучене майно.

-Протокол огляду 25.07.2015 вилученого майно.

-Постанова про долучення речових доказів від 25.07.2015.

-Протокол огляду предметів від 25.07.2015.

-Постанова про долучення речових доказів від 25.07.2015.

-Висновок судової криміналістичної експертизи № 4625/07 від 28.09.2015.

-Протокол обшуку від25.08.2015 у ОСОБА_25

-Ухвала суду про накладення арешту на вилучене майно від 25.08.2015.

-Розписка ОСОБА_20

-Протокол огляду предметів від 12.09.2015.

-Постанова про долучення речових доказів від 12.09.2015.

-Протокол обшуку автомобіля від 25.08.2015.

-Ухвала суду про накладення арешту на вилучене майно від 25.08.2015.

-Ухвала суду про скасування арешту на вилучене майно від 21.09.2015.

-Протокол огляду предметів від 15.10.2015.

-Постанова про долучення речових доказів від 15.10.2015.

-Протокол обшуку автомобіля від 03.09.2015.

-Ухвала суду про накладення арешту на вилучене майно від 07.09.2015.

-Протокол огляду від 03.09.2015.

-Протокол вилучення грошових коштів від 03.09.2015.

-Довідка ГУ ДФС в Одеській області про відсутність доходів 03.09.2015.

-Постанова про передачу на зберігання грошових коштів 06.10.2015 .

-Характеризуючий матеріал на обвинувачених на 11 аркушах.

Стороною захисту, в порядку доповнення судового слідства, на спростування фактів, викладених в обвинувальних актах, надано наступні письмові докази, які колегією суддів безпосередньо досліджені в судовому засіданні на предмет їх належності, допустимості і достовірності та оцінені, а саме:

-Витяг з сайту Судова влада України по справі № 522/17899/16-к Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2016 ухвали у кримінальному провадженні №0000407 від 05.07.2015 на доказ того, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_22 з №0000407 перебувало в провадженні прокуратури області, а не СУ ГУМВС

-Копія наказу №158 о/с від 15.04.3013 ГУМВС в Одеській області.

-Додаток № 3 Абонентського договору № 35446 від 28.10.2005 ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», що абонентський номер НОМЕР_9 належить ОСОБА_22

-Трафік з`єднань телефону ОСОБА_22 станом на 28.06.2014, що він знаходився поблизу с. Котовка в час нападу на ОСОБА_13

-Роздруківку з мережі Інтернет на доказ відстані між с. Котовка та місцем нападу на ОСОБА_13

-Копію адміністративної справи № 521/3951/18 Малиновського районного суду м.Одеси.

Суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Вислухавши безпосередньо в судовому засіданні покази обвинувачених, потерпілих, дослідивши надані сторонами провадження докази, взявши до уваги доводи сторони обвинувачення та захисту, повно та всесторонньо оцінивши всі обставини у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що безпосередньо під час розгляду справи по суті в суді стороною обвинувачення не доведено наявності в діях ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 складу інкримінованих їм кримінальних правопорушень виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Досліджені в судовому засіданні докази сторони обвинувачення, які суд визнає недопустимими з огляду на те, що зазначені докази зібрані з порушенням порядку, передбаченого КПК України, виходячи з наступного висновку.
Відповідно до ст. 92 КПК України, п.25 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium), №42914/98 від 13.01.2005, у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Згідно постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 640/5023/19, у кримінальному процесуальному праві загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і орган досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.

Недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень (п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК).

Для доручення здійснення досудового розслідування іншому органу на будь-якому етапі досудового розслідування необхідно мати підстави, а саме констатацію неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК. В іншому випадку матиме місце порушення належної правової процедури реалізації повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК.

Постанова прокурора про доручення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, її обґрунтування та вмотивування має бути предметом дослідження суду в кожному кримінальному провадженні, яка здійснюється з урахуванням його конкретних обставин. Результати такого дослідження утворюють підстави для подальшої оцінки отриманих у результаті проведеного досудового розслідування доказів з точки зору допустимості.

Виходячи з наведеного, у разі доручення Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК, зазначені уповноважені особи діятимуть поза межами своїх повноважень.

У такому випадку матиме місце недотримання належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК та порушення вимог статей 214, 216 КПК.
Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст. 86, ст. 87 ч. 3 п. 2 КПК України як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.

Як вбачається з обвинувальних актів у кримінальних провадженнях №0012298 за обвинуваченням ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , № 0000198 за обвинуваченням ОСОБА_20 та № 0000407 за обвинуваченням ОСОБА_22 , досудове слідство проводилось ОМУ ГУ МВС України в Одеській області та СУ ГУМВС України, попри те що інкриміновані злочини мали місце - 14.05.20011 у м. Одесі по вул. Князька, 11 (епізод Харламова); у жовтні 2013 у м. Одесі по вул. Базарній, 2 (епізод ОСОБА_28 ); у квітні 2014 у м. Одесі по вул. Миколаївська дорога (епізод ОСОБА_12 ); 22.08.2014 у м. Одесі по вул. Манежній (епізод ОСОБА_14 );

28.06.2014 м. Одеса, Дніпропетровська дорога (епізод Алієва); 29.07.2014 смт. Затока Білгород Дністровського району Одеської області; червень 2014 Одеська область, Овідіопольський район, 7 км.

Обвинуваченим інкримінується вчинення злочинів на території Овідіопольського та Білгород Дністровського районів Одеської області, у Суворовському та Приморському районах м. Одеси.

За приписами ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Стороною обвинувачення постанови про визначення підслідності кримінальних проваджень №0012298, №0000198, №0000407 суду не надавались, що свідчить про отримання доказів у вказаних кримінальних провадженнях не уповноваженими на це особами (органами).

Крім того, стороною обвинувачення не надано постанови про створення слідчої групи та групи прокурорів у вказаних кримінальних провадженнях, що вбачається з клопотання прокурора від 18.02.2016, вих. № 04/2/5-6990-14, в якому вказано всі письмові докази сторони обвинувачення, які прокурором надані суду.

Застосування належної процедури «fair procedure» є одним із складових елементів принципу верховенства права і передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права та вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

При цьому, недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Із аналізу ст.ст. 36, 37 КПК України вбачається, що визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

Відсутність зазначеної постанови в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень (така ж позиція викладена ОП ККС ВС по справі № 754/7061/15 від 22 лютого 2021 року).

В зв`язку порушенням правил підслідності та проведення досудового слідства неуповноваженими особами, колегія суддів визнає всі докази винуватості, надані суду стороною обвинувачення, у кримінальних провадження №0012298, №0000198, №0000407 недопустимими на підставі ст. 86 КПК України як такими, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом), з порушенням установленого законом порядку.

Статтею 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

На думку колегії суддів, стороною обвинувачення не доведено, що досудове розслідування стосовно ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_84 розпочато та проведено у порядку, визначеному КПК України.

Попри те, що докази сторони обвинувачення зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом), з порушенням установленого законом порядку, а досудове слідство проведено з порушенням правил підслідності, колегія суддів, керуючись принципом єдності судової практики, який підтримується вищими судовими органами, знижує ризики у тлумаченні та застосуванні норм права, забезпечує єдність судової практики, напрацьованої вищими судовими органами, знімає невизначеність і створює послідовність у застосуванні норм права судами нижчої інстанції у судочинстві, згідно позиції ВС, яку викладено у Постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 04.07.2019 року у справі №128/1266/16-к, встановлює фактичні обставини справи по кожному інкримінованому обвинуваченому діянню, надає відповідну оцінку доказам, які надав орган досудового розслідування та сторона захисту, по кожному із інкримінованих обвинуваченим злочинах окремо.

По епізоду ОСОБА_28 :
Суд визнає неналежним доказом винуватості ОСОБА_20 та ОСОБА_21 протокол прийняття заяви ОСОБА_28 від 12.11.2013 з якого вбачається, що ОСОБА_28 07.10.2013 року троє невідомих осіб у приміщені офісу за адресою м. Одеса, вул.Базарна,2 під загрозою фізичної розправи та пошкодження майна, вимагали грошові кошти за неіснуючий борг у сумі 16.000 (шістнадцять тисяч умовних одиниць), оскільки заява про вчинення кримінального правопорушення щодо потерпілого трьома невідомими особами не є доказами вчинення злочину саме обвинуваченими ОСОБА_20 та ОСОБА_23 .

Суд визнає неналежним доказом винуватості ОСОБА_20 та ОСОБА_21 додаткову заяву ОСОБА_28 від 20.12.2013, оскільки заявник зазначає, що з погрозами йому телефонувала особа на ім`я ОСОБА_85 .

Суд вважає, що повідомлення оператора «102» від 15.12.2013 та протокол заява ОСОБА_28 від 15.11.2013 не доводить винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у інкримінованому злочині.

Суд визнає недопустимим доказом винуватості ОСОБА_20 та ОСОБА_21 протокол огляду місця події від 15.12.2013 , складеного старшим слідчим Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_86 на підставі вказівки чергового, виходячи з наступного.

Процесуальні вимоги щодо складання протоколів чітко окреслені в законодавстві. Під час проведення досудового розслідування складання протоколу є основним засобом фіксування кримінального провадження. Порушення правил складання і засвідчення протоколу слідчої викликає сумнів у вірогідності викладених у ньому відомостей і тягне за собою недопустимість використання їх у кримінальному провадженні.

Протокол огляду місця події від 15.12.2013 не відповідає вимогам ст. 105 КПК України, оскільки додатки до протоколу не засвідчені підписами слідчого та спеціаліста, який брав участь у виготовленні додатків.

Суд вважає, що стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчої ОСОБА_87 здійснювати досудове розслідування в кримінальному провадженні №0012298, внесено до ЄРДР 16.11.2013.

Крім того, суд зазначає, що в даті складання протоколу містять виправлення, спочатку вказана дата 15.02.2013, яка згодом виправлена на 15.12.2013, крім того в протоколі не зазначено в рамках якого кримінального провадження виконано вказану слідчу дію.

Суд визнає недопустимим доказом винуватості протокол від 09.12.2014 пред`явлення особи, а саме ОСОБА_21 , для впізнання ОСОБА_28 та ОСОБА_71 , оскільки стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчих ОСОБА_88 та ОСОБА_89 здійснювати досудове розслідування в кримінальному провадженні №0012298.

Протокол впізнання за участю свідків ОСОБА_71 та ОСОБА_74 від 12.03.2015 свідка ОСОБА_90 по фото, як особи, що вимагала гроші у ОСОБА_28 не тільки не доводять винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , а навпаки її спростовують.

Суд визнає недопустимим доказом винуватості протокол впізнання ОСОБА_21 за участю ОСОБА_28 від 12.03.2015, що містить виправлення з 2014 року на 2015, оскільки стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчої ОСОБА_88 здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Крім того, як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання 09.12.2014 ОСОБА_28 вже впізнавав ОСОБА_21 .

ОСОБА_21 в розшук не оголошувався. Відповідно у слідства були можливості, за необхідності, викликати ОСОБА_21 у встановленому законом порядку, для проведення повторного пред`явлення особи для впізнання, а не за фотознімком.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду вказав, що КПК України допускає впізнання за фотознімками за неможливості забезпечення присутності цієї особи (справа №761/6970/14-к) та постановив, що у судами попередніх інстанцій правильно визнано недопустимими як докази протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (постанова від 03.08. 2021).

Протокол впізнання ОСОБА_21 за фотознімками за участю ОСОБА_71 від 12.03.2015 та протокол слідчого експерименту за її участю від 14.03.2015 суд визнає недопустимим доказом винуватості, оскільки стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчої ОСОБА_88 здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Суд визнає недопустимим доказом винуватості ОСОБА_21 свідками ОСОБА_73 20.03.2015 та ОСОБА_91 . 12.03.2015 ОСОБА_21 оскільки стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчої ОСОБА_88 здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Протокол впізнання свідками ОСОБА_73 20.03.2015 та ОСОБА_74 12.03.2015 особи ОСОБА_72 , який зі слів ОСОБА_28 вимагав гроші, винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не доводять.

Протоколи впізнання свідком ОСОБА_75 ОСОБА_21 від 23.03.2015, огляду місця події від 28.01.2015, огляду фотокарток від 26.03.2015 та постанова про визнання та приєднання речових доказів від 26.03.2015, суд визнає недопустимими доказами винуватості, стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчої ОСОБА_88 здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

По епізоду ОСОБА_12 :
Заява ОСОБА_12 Суворовському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській від 12.04.2014 про незаконне заволодіння ОСОБА_92 автомобілем матері ОСОБА_12 - ОСОБА_93 не тільки не доводить винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у незаконному заволодінні автомобілем, а навпаки, спростовує її. В заяві ОСОБА_12 зазначив, що в автомобілі, в т.ч. знаходились швейцарські годинники на суму 20 000 доларів США.

Протокол огляду місця події від 12.04.2014 земельної ділянки по АДРЕСА_18 з виправленнями в даті та часі проведення слідчої дії, не доводить винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , крім того, стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчого СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_94 здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , збирання доказів здійснюється виключно уповноваженими на це суб`єктами.

Суд критично ставиться до повторної заяви потерпілого ОСОБА_12 від 15.09.2014 про вимагання у нього грошових коштів, в зв`язку з різними відомостями, які викладено ним в різних документах про події 12.04.2014.

Так, в заяві від 15.09.2014, ОСОБА_12 вказує, що за 5 місяців до викрадення у нього автомобіля, а саме 12.04.2014 автомобілем заволодів уже не ОСОБА_95 , а малознайомий чоловік ОСОБА_96 , ОСОБА_97 та інші невстановлені особи, не зазначаючи їх кількість.

В заяві від 15.09.2014 ОСОБА_12 також стверджує, що ОСОБА_96 , ОСОБА_97 та інші невстановлені особи на протязі 6 місяців вимагають у нього 50 000 доларів США, хоча з моменту подачі першої заяви про вчинений злочин 12.04.2014 пройшло лише 5 місяців.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_12 вже стверджував, що у нього ОСОБА_68 вимагав 150 000 доларів США.

Крім того, ОСОБА_12 зазначає, що в автомобілі знаходились наручні годинники на суму не 20 000 доларів США, а вже на 30 000 доларів США, що викликає сумнів у правдивості викладення подій ОСОБА_12 .

Суд наголошує, що в протоколі від 18.09.2014 впізнання ОСОБА_12 по фото ОСОБА_21 , ОСОБА_12 повідомляє слідчому про те, що він вже бачив, як ОСОБА_21 12.04.2014 затягував в автомобіля ОСОБА_98 та був присутній при вимаганні у нього грошей, не зазначаючи хто саме їх вимагав. Проте в заявах про вчинені злочини ОСОБА_12 не вказував, що був очевидцем викрадення автомобіля саме ОСОБА_21 і що останній затягував в автомобіля ОСОБА_98 та був присутній 12.04.2014 при вимаганні у ОСОБА_12 грошей. Таку версію подій заявник виклав в заяві вже через 5 місяців після події.

Очевидні суперечності у викладенні ОСОБА_12 події викрадення у нього автомобіля та кола причетних до цього, ставлять під сумнів фактичні події 12.04.2014 і правдивість їх викладення заявником.

Крім того, суд зазначає, що власником автомобіля являється не ОСОБА_12 , а його мати ОСОБА_99 , яка ні в період проведення досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи жодних заяв або показань не надавала, хоча за законом вона повинна бути визнана слідством потерпілою, як власник викраденого автомобіля.

Суд визнає в якості недопустимим доказом винуватості протокол від 18.09.2014 впізнання ОСОБА_12 по фото ОСОБА_21 , оскільки стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_89 здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Протоколи впізнання ОСОБА_12 по фото ОСОБА_20 від 02.12.2014, ОСОБА_76 по фото ОСОБА_21 від 16.03.2014, з виправленою датою на 2015 та ОСОБА_20 від 16.03.2015 суд визнає недопустимими доказами винуватості, оскільки стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчої ОСОБА_88 здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Протоколи пред`явлення речей (годинників ОСОБА_12 ) для впізнання по фото від 16.03.2015 винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не доводять, крім того проведені слідчим ОСОБА_100 , оскільки стороною обвинувачення суду не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень слідчої ОСОБА_100 здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

На думку суду розписка ОСОБА_12 від 26.03.2015 про отримання особистих речей з вкраденого автомобіля не доводить, а спростовує винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , оскільки з показань ОСОБА_12 він особисто знайшов автомобіль лише в 2017 році у Львівській області.

Суд визнає недопустимими доказами винуватості ОСОБА_20 та ОСОБА_21 протоколи обшуку, проведені в рамках кримінального провадження № 0000926, внесеного до ЄРДР 16.09.2014:

- ст. слідчим СУ ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_101 08.10.2014 у ОСОБА_25 ;

- слідчим СВ Київського РВ ОМУ ОСОБА_102 08.10.2014 у ОСОБА_103 ;

- слідчим СВ Київського РВ ОМУ ОСОБА_102 08.10.2014 автомобіля НОМЕР_6 ;

- ст. слідчим СУ ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_104 08.10.2014 у ОСОБА_25 ;

- ст. слідчим СУ ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_101 08.10.2014 у Юсупової;

- слідчим СВ Київського РВ ОМУ Г.Реквіашвілі 08.10.2014 у ОСОБА_21 ;

- слідчим СВ Київського РВ ОМУ Г.Реквіашвілі 08.10.2014 у ОСОБА_105 ;

- ст. слідчим СУ ГУ МВС в Одеській області ОСОБА_104 08.10.2014 у ОСОБА_25 ;

- слідчим СВ Київського РВ ОМУ В.Стенковським 08.10.2014 у ОСОБА_106 ;

- слідчим СВ Київського РВ ОМУ С.Доброван 08.10.2014 в буд. АДРЕСА_12 , власника будинку не вказано.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування допустимості доказів покладено на сторону, що їх подає.

За ч. ч. 1 та 3 ст. 22 КПК України кримінальне провадження передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій засобами, передбаченими цим Кодексом.

За вимогами ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів того, що вищеперераховані слідчі дії обшуки, проведено на підставі ухвал слідчого судді, тобто обшуки проведено з порушенням установленого законом порядку.

Частина 1 статті 87 КПК України визначає обов`язок суду визнати недопустимими докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частина 2 цієї ж статті містить перелік порушень, які законодавець у будь-якому разі вважає істотними порушенням прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, в пункті 1 цього положення закон визнає істотним порушенням здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу.

Колегія суддів зазначає, що всі протоколи обшуку, проведені в рамках кримінального провадження №0000926, внесеного до ЄРДР 16.09.2014. Матеріали кримінального провадження №0000926, при виконання вимог ст. 290 КПК України, стороні захисту та обвинуваченим вказані матеріали не відкривались.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Судом розглядаються обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0012298, внесено до ЄРДР 16.11.2013; №0000198, внесено до ЄРДР 14.08.2015; №0000407, внесено до ЄРДР 08.06.2015.

Обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0000926, внесеному до ЄРДР 16.09.2014, на розгляд Суворовського районного суду не надходили, що виключає використовування матеріалів вказаного провадження в якості доказів по іншим кримінальним провадженням.

Суд також визнає недопустимими доказами висновки експертів, оскільки вони є доказами, похідними від результатів обшуків, проведених з порушенням вимог КПК України, які стали фактичними підставами для проведення ряду балістичних експертиз, а саме - №523-Б від 10.10.2014; № 527-Б від 13.10.2014 (Форт-12Р 32867); 530-Б від 15.10.2014 (патрони); № 676-Б від 10.12.2014 (пістолет Беркут); № 615-Б від 29.12.2014 (гвинтівка).

Частиною 5 статті 7 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, погоджуючись з судами нижчих інстанцій, якими визнано недопустимим доказом висновки експертиз, ВС у своїй постанові від 30.10.2019 (справа № 455/2/17) зазначив, що у рішенні «Гефген проти Німеччини» ЄСПЛ для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Ухвали суду від 13.10.2014 про накладення арешту на майно посвідчують виключно факт накладення арешту, винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не доводять.

Протокол огляду предмета від 20.03.2015 (карабін); постанова про визнання та приєднання речових доказів від 20.03.2015; протокол огляду т/з від 28.10.2014; постанова про визнання та долучення речових доказів від 28.10.2014; протокол огляду вилученого під час обшуків від 28.10.2014; постанова про визнання та долучення речових доказів від 28.10.2014; постанова про визнання та долучення речових доказів від 20.03.2015, винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не доводять.

Крім того, вказані процесуальні документи складено слідчим ОСОБА_107 , а стороною обвинувачення не надано об`єктивних даних на підтвердження повноважень зазначеного слідчого здійснювати досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

По епізоду ОСОБА_80 :
Докази на які посилається сторона обвинувачення, а саме - протокол прийняття заяви ОСОБА_80 від 16.10.2014 та постанова про визнання та долучення речових доказів від 20.03.2015 вину ОСОБА_20 не підтверджують.

Аналізуючи заяву ОСОБА_80 , в якій вона просить застосувати заходи до раніше не знайомих їй чоловіків - а саме до ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 та інших, колегія суддів констатує, що у заяві ОСОБА_113 безпосередньо не вказує на ОСОБА_20 , не зазначає, що серед нападників була особа не слов`янської зовнішності або віддалено схожа на нього.

Колегія суддів констатує, попри те, що події відбувались у 2011 році, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення датовано 16.10.2014, через три з половиною роки.

Крім того, слід зауважити, що заява про вчинення відносно будь якого заявника або будь-якої іншої фізичної/юридичної особи кримінального правопорушення сама по собі не є доказами вчинення злочину. Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення чи вказівки на певні події у таких заявах мають бути в ході об`єктивного та повного досудового та судового розслідування підтверджені чи спростовані доказами.

Щодо протоколу огляду СД-диску від 17.10.2014 із записом подій, які мали місце 14.05.2011.

На СД-диску, як вбачається з протоколу його огляду, зафіксовано події 14.05.2011.

Кримінальне провадження №0012298, в рамках якого відбулась процесуальна дія огляд диску, як речового доказу, зареєстровано в ЄРДР 16.11.2013.

Ч. 2 ст. 214 КПК України встановлено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На СД-диску записано події, які мали місце 14.05.2011, більше ніж за два роки до початку досудового розслідування, зазначений СД-диск суд визнає недопустимим доказом винуватості ОСОБА_20 .

Оскільки протокол від 17.10.2014 огляду СД-диску, який колегія суддів визнала недопустимим доказом, є похідним доказом, відповідно до доктрини ЄСПЛ «плід отруйного дерева», яка викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» ЄСПЛ зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом, протокол огляду диску від 17.10.2014 колегія суддів визнає неналежним доказом винуватості.

Додатково колегія суддів зазначає, що процесуальний документ добровільної видачі ОСОБА_114 органу досудового розслідування суду не надавався. Оригінал диску чи його копія надавався органу досудового слідства зробити неможливо, оскільки необхідна експертиза не проводилась, ототожнити зображення особи на відео з іншою особою може лише експерт. Висновок про те, що на диску зображено саме певні особи, ОСОБА_68 , ОСОБА_26 , тощо, зроблено слідчим, яка не має спеціальних пізнань експерта.

Постанова від 20.03.2015 про визнання СД-диску речовим доказом та його приєднання до кримінального провадження безпосередньо вину не доводять, посвідчує лише сам факт визнання СД-диску речовим доказом та його приєднання до кримінального провадження.

По епізоду ОСОБА_14 .
Заяву ОСОБА_14 від 06.10.2014, щодо подій 22.08.2014 колегія суддів визнає недопустимим доказом винуватості ОСОБА_20 та ОСОБА_21 виходячи з наступного.

Зазначена заява, в порушення вимог 2.3. Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в СБУ заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Центрального управління СБУ №515 від 16.11.2012, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.12.2012 за № 2022/22334, не містить відомостей про роз`яснення службовою особою СБУ заявникові положень статті 383 КК України про відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, що засвідчується особистим підписом заявника на заяві.

Протоколи впізнання по фото ОСОБА_14 від 08.10.2014 ОСОБА_20 та ОСОБА_21 колегія суддів визнає недопустимими доказами їх винуватості виходячи з наступного.

Збирання доказів здійснюється виключно уповноваженими на це суб`єктами. Згідно з положеннями ст.40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дії відповідним оперативним підрозділам.

Зазначені протоколи впізнання по фото складені старшим оперуповноваженим ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області, проте стороною обвинувачення доручення слідчого на проведення вказаної слідчої дії суду не надано, а за приписами ч. 2 ст. 41 КПК України, співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого виключно під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора.

В заяві ОСОБА_14 від 06.10.2014 щодо подій 22.08.2014 останній зазначав, що його затримали троє чоловіків, один з яких був у формі працівника міліції, після чого його голову накрили простирадлом. При цьому двоє чоловік представлялись як ОСОБА_115 та ОСОБА_116 . Частина чоловіків поїхала до нього додому, а двоє залишились з ним, один з яких за голосом схожий на особу кавказької національності.

Як вбачається з протоколу впізнання по фото, ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_20 по рисам обличчя та статурі, що суперечить викладеному в його заяві щодо голосу особи кавказької національності та ставить під сумнів сам факт впізнання саме ОСОБА_20 , оскільки заявнику було надано фото для впізнання, попри те, що він міг впізнати особу по голосу, як він твердив в заяві.

За правилами ч. 9 ст. 228 КПК України може здійснюватися пред`явлення особи для впізнання за голосом або ходою, при цьому впізнання за голосом повинно здійснюватися поза візуальним контактом між особою, що впізнає, та особами, які пред`явлені для впізнання.

Крім того, колегія суддів констатує, що протоколи впізнання по фото ОСОБА_14 від 08.10.2014, складені в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000968, дата внесення в протоколах не вказана.

Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

В рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000968 обвинувальний акт щодо ОСОБА_20 та ОСОБА_21 до суду не надходив. До суду надійшли обвинувальні акти у кримінальних провадженнях: №0012298, внесено до ЄРДР 16.11.2013; №0000198, внесено до ЄРДР 14.08.2015; №0000407, внесено до ЄРДР 08.06.2015, які об`єднані в одне судове провадження 05.11.2015.

Обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000968 за обвинуваченням ОСОБА_20 , ОСОБА_21 до суду не надходив.

Відповідно, протоколи впізнання по фото ОСОБА_14 від 08.10.2014 ОСОБА_20 та ОСОБА_21 складено поза межами досудового розслідування кримінального провадження, в рамках якого ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пред`явлено обвинувачення.

Протоколи впізнання по фото ОСОБА_14 від 02.12.2014 ОСОБА_20 та ОСОБА_21 колегія суддів визнає недопустимими доказами їх винуватості, виходячи з наступного.

В заяві ОСОБА_14 від 06.10.2014 щодо подій 22.08.2014 останній зазначав, що його затримали троє чоловіків, один з яких був у формі працівника міліції, після чого його голову накрили простирадлом. При цьому двоє чоловік представлялись як ОСОБА_115 та ОСОБА_116 . Частина чоловіків поїхала до нього додому, а двоє залишились з ним, один з яких за голосом схожий на особу кавказької національності.

За таких обставин впізнання по фото особи, яку заявник може впізнати по голосу, про що він повідомляв не лише в заяві, а й слідчому під час проведення впізнання по фото, апріорі неможливо.

Протокол слідчого експерименту від 17.03.2015 з ОСОБА_14 вину ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не доводять, оскільки в протоколі не вказано ОСОБА_14 , що саме вони вчиняли щодо нього протиправні дії.

Попри те, що станом на 17.03.2015 ОСОБА_14 , а саме 02.12.2014 впізнав по фото ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , при проведенні слідчого експерименту він не вказує на них, як на осіб, які вчинили щодо нього злочин.

Крім того, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 заявив, що він помилявся щодо осіб, які вчинили злочин відносно нього і обвинувачені не вчиняли щодо нього жодних злочинів.

Протокол отримання зразків крові ОСОБА_14 від 20.11.2014 безпосередньо вину ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не доводять, а є виключно констатацією факту отримання зразків крові.

Висновок молекулярно-генетичної експертизи № 1165 від 10.12.2014 безпосередньо вину ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не доводить, як і протокол огляду речових доказів від 20.03.2015 та постанова їх долучення від 20.03.2015 до матеріалів кримінального провадження.

По епізоду ОСОБА_42 .
Протокол прийняття заяви ОСОБА_41 від 29.07.2014р. безпосередньо винуватість ОСОБА_22 та ОСОБА_21 не доводить, виключно посвідчує факт прийняття слідчим Білгород-Дністровського РВ Одеської області заяви про злочин.

Протокол огляду місця події від 29.07.2014р. та заяву слідчому Білгород-Дністровського РВ Одеської області від 29.07.2014р. про добровільну видачу записів з камер відео спостереження ТОВ «ПТК «Шабо», колегія суддів визнає недопустимим доказом винуватості ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , оскільки суду не надано доказів того, що слідчі, які оглядали місце події та приймали заяву, були уповноваженими особами на проведення досудового розслідування, оскільки стороною обвинувачення доказів про призначення слідчих суду не надано.

Протокол від 20.03.2015 огляду слідчим диску, з записами камер відео спостереження ТОВ «ПТК ШАБО» за 29.07.2014 за період часу з 8-00 до 10-00 год. безпосередньо винуватість ОСОБА_22 та ОСОБА_21 не доводить у зв`язку з тим, що у протоколі його огляду слідчим не зазначено, що зображено на вказаному СД диску, лише констатовано факт, що оглянутий предмет поміщений у паперовий конверт та опечатаний биркою з підписом слідчого.

Разом з цим на конверті, в який поміщено СД диск, є запис старшого оперуповноваженого УР Затоксього ВМ, повноваження якого в порядку 41 КПК України суду не надано, що ставить під сумнів проведення вказаної слідчої дії 20.03.2015 слідчим.

Постанова від 20.03.2015 про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів диску DVD-R білого та блакитного кольорів з надписом «ORION» 4,7 GB 120 min 16X з записами камер відеоспостереження ТОВ «ПТК Шабо» за 29.07.2014 за період часу з 8-00 до 10-00 год. колегією суддів визнається неналежним доказом, оскільки складена слідчим у ході проведення досудового розслідування у іншому кримінальному провадженні №0012298 від 16.11.2013, тобто до внесення відомостей до ЄРДР № 000407 від 08.06.2015, в якому складено обвинувальний акт ОСОБА_22 , тобто отримано поза межами досудового розслідування. Крім того, повноважень слідчого стороною обвинувачення суду не надано.

Протокол впізнання ОСОБА_41 від 20.10.2014р. ОСОБА_21 по фото суд визнає недопустимим доказом, оскільки його отримано в рамках кримінального провадження №000, обвинувальний акт в якому суду не надходив.

Протоколи проведення слідчого експерименту від 22.10.2014р. з ОСОБА_41 , впізнання ОСОБА_41 04.03.2014р. ОСОБА_21 та ОСОБА_22 колегія суддів визнає недопустимим доказом оскільки суду на надано доказів того, що слідчий мав повноваження на проведення досудового розслідування.
Колегія суддів визнає недопустимим доказом винуватості ОСОБА_22 заяву ОСОБА_41 без дати складання про долучення фото з зображенням перстня та ланцюжка, виходячи з наступного. До заяви фото не долучені. Заява не зареєстрована в підрозділах документального забезпечення СУ ГУМВС України в Одеській області в порушення вимог п. 2.4.9. Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України № 747 від 23.08.2012р., згідно якого працівникам органів внутрішніх справ незалежно від їх службового становища забороняється приймати для виконання незареєстровані в підрозділах документального забезпечення документи. Сама по собі заява доказів винуватості ОСОБА_22 не містить.

По епізоду ОСОБА_13 .
Відповідно до ст. 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, і ці докази мають бути належними та допустимими.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Частиною 5 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000407, як вказано в обвинувальному акті, розпочато 08.06.2015р. та закінчено 20.07.2015р.

Частиною 2 ст. 214 КПК України встановлено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно всі докази винуватості ОСОБА_22 , зібрані до початку досудового розслідування - 08.06.2015р., в т.ч. в інших кримінальних провадженнях, недопустимі та не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, суду на них не можна посилатися при ухваленні судового рішення.

Клопотання про долучення письмових доказів сторони обвинувачення подано в рамках кримінального провадження №0012298 від 16.11.2013р., в якому ОСОБА_22 не є обвинуваченим.

Доказів внесення в ЄРДР кримінального провадження №0000407 від 08.06.2015р., тобто витягу з цього реєстру, стороною обвинувачення суду не надано.

В обвинувальному акті вказано, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_22 , вчинені за адресою в АДРЕСА_15 .

Постанови про зміну підслідності прокурором не надано, приведене доводить - досудове розслідування проведено не уповноваженою особою, попри це суд вважає за необхідне надати оцінку всім доказам сторони обвинувачення.

Заява ОСОБА_13 від 03.11.2014р. про скоєння відносно нього 28.06.2014р. невідомими особами у кількості 4 чоловік злочину безпосередньо винуватість ОСОБА_21 та ОСОБА_22 не доводить.

Крім того, як вбачається з заяви, ОСОБА_13 не попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України.

Протокол впізнання потерпілим ОСОБА_13 від 09.11.2014р. з СД диском ОСОБА_21 , винуватість ОСОБА_22 не доводить.

Крім того, в судовому засіданні потерпілий показав, що йому оперативні працівники та слідчий показували фото, серед яких було і фото ОСОБА_21 , що нівелює проведення такої слідчої дії, як впізнання по фото.

Протокол впізнання ОСОБА_13 14.01.2015р. по фото ОСОБА_22 колегія суддів визнає не допустимим доказом, оскільки вказана слідча дія щодо впізнання по фото проведена поза межами досудового розслідування, до початку внесення відомостей в ЄРДР кримінального провадження № 0000407 від 08.06.2015, в якому ОСОБА_22 являється обвинуваченим, проведена в рамках іншого кримінального провадження № 0012298 від 16.11.2013, в якому він обвинуваченим не являється.

Згідно вимог ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Протокол впізнання не є невідкладно слідчою дією, відповідно не може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд визнає не допустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_13 від 14.03.2015р., як проведений до початку досудового розслідування, тобто поза межами кримінального провадження №0000407 внесеного до ЄРДР 10.06.2015, крім того в рамках іншого кримінального провадження за № 0012298 від 16.11.2013, в якому ОСОБА_22 не є обвинуваченим.

Крім того, слідча дія проведена з порушенням вимог КПК України. Як вказано в протоколі проведення слідчого експерименту технічним засобом фіксації був мобільний телефон «Самсунг Галаксі 4», відомості про його технічні характеристики в протоколі відсутні. Пунктом 1 ч. 3 ст. 104 КПК України передбачено, що протокол проведення слідчої дії в обов`язковому порядку повинен містити відомості про характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КПК України, у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо. Оригінальний примірник технічного носія інформації, на якому зафіксована процесуальна дія - мобільний телефон «Самсунг Галаксі 4», суду не надано. Приведене виключає використання вказаного протоколу слідчої дії в якості допустимого доказу.

Протокол пред`явлення речей для впізнання від 14.01.2015р. (курток) суд визнає недопустимим доказом винуватості ОСОБА_22 , у зв`язку з тим, що як раніше було зазначено, вказана слідча дія проведена в рамках іншого кримінального провадження №0012298 від 16.11.2013, в якому обвинувачення ОСОБА_22 не пред`являлось. Куртка знайдена у Ібрагімова, який за обвинувальним актом не причетний до епізоду ОСОБА_117 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 КПК України, перед тим, як пред`явити для впізнання річ, слідчий, прокурор або захисник спочатку запитує в особи, яка впізнає, чи може вона впізнати цю річ, опитує про ознаки цієї речі і обставини, за яких вона цю річ бачила, про що складається протокол.

Стаття 184 ЦК України встановлює, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. В протоколі пред`явлення речей для впізнання від 14.01.2015р. ОСОБА_13 показав, що може впізнати куртку по кольору, за структурою тканини і загальному вигляду. При цьому перелічені ОСОБА_13 ознаки не індивідуалізують та не відрізняють її від інших, наданих для впізнання курток.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 229 КПК України перед тим, як пред`явити для впізнання річ, слідчий, прокурор або захисник спочатку запитує в особи, яка впізнає, чи може вона впізнати цю річ, опитує про ознаки цієї речі і обставини, за яких вона цю річ бачила, про що складається протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати ознаки, за якими впізнає річ, проте може впізнати її за сукупністю ознак, особа, яка проводить процесуальну дію, зазначає це у протоколі. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, річ, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про її прикмети.

Річ, що підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на річ, яку вона впізнає, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.

В порушення вимог ч.ч. 1,2 ст. 229 КПК України, як вбачається з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 14.01.2015, слідча спочатку провела впізнання чотирьох курток, різних по кольору, а потім опитала ОСОБА_13 про ознаки речі, за якими він її може впізнати.

Колегія суддів зазначає, що в протоколі пред`явлення речей для впізнання від 14.01.2015р. не вказано, якого розміру куртки пред`являлись для впізнання. Фото курток не зроблено, відповідно неможливо зробити висновок, що дана слідча дія відповідала вимогам ст. 229 КПК України.

Колегія суддів визнає не допустимим доказом винуватості ОСОБА_22 протокол огляду від 16.03.2015р. чоловічої камуфляжної куртки, вилученої під час обшуку 08.10.2014 за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_20 , виходячи з наступного.

В протоколі зазначено, що при огляді застосовувалась фотозйомка за допомогою мобільного телефону «Самсунг Галаксі-4», проте фотознімки оглянутої слідчим речі, які відповідно до вимог ч. 2 ст. 104 КПК України є невід`ємними додатками до протоколу, відсутні.

Процесуальна дія - огляд куртки проведено до початку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000407, у рамках іншого кримінального провадження №0012298 від 16.11.2013.

Обвинувальний акт, за яким обвинувачується ОСОБА_22 , складено в рамках кримінального провадження №0000407, досудове розслідування якого розпочато 08.06.2015.

Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Зазначених вимог закону в ході розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_22 органом досудового розслідування дотримано не було.

Таким чином, здійснення процесуальної дії по збиранню доказів та отримання такого доказу, як огляд чоловічої камуфляжної куртки відбувся поза межами кримінального провадження, тобто до внесення відомостей в ЄРДР.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №607/14707/17.

Суд визнає не допустимими доказами винуватості ОСОБА_22 постанову 20.03.2015 про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу та протокол отримання зразків для експертизи від 16.03.2015 з підстав, викладених вище, оскільки зазначені процесуальні документи складені в рамках іншого кримінального провадження та до початку досудового розслідування стосовно ОСОБА_22 , крім того прямих доказів винуватості вказані процесуальні документи не містять, а посвідчують виключно факт винесення постанови та отримання зразків.

Висновок експерта за № 314 від 16.03.2015 суд визнає недопустимим доказом винуватості ОСОБА_22 виходячи з наступного.

При оцінюванні висновку експерта суд виходить з наступного.

Проведена експертиза проведена до початку відкритого кримінального провадження щодо ОСОБА_22 , яке розпочато 20.07.2015.

Частиною 3 статті 214 КПК України встановлено, що здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Недотримання органом досудового розслідування порядку отримання доказів свідчить про порушення норм КПК України та, як наслідок, такі докази визнаються недопустимими та не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень.

Висновок експерта отримано в рамках іншого кримінального провадження та до внесення відомостей до ЄРДР кримінального провадження № 0000407, в якому ОСОБА_22 пред`явлено обвинувачення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що прокурором не надано доказів того, що слідча, яка призначала експертизу діяла як уповноважена особа, а також даних, що судовий експерт, у відповідності до ст. ст. 9,10 ЗУ «Про судову експертизу», включений до державного Реєстру атестованих судових експертів та має необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Колегією суддів встановлено, що всі слідчі дії у кримінальному провадженні, в якому складено обвинувальний акт щодо ОСОБА_22 , виконано особами, які не уповноважені державою на їх виконання, оскільки суду не надано доказів того, що вони були уповноваженими особами на проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, стороною обвинувачення доказів про призначення слідчих суду не надано.

Квитанція про отримання на зберігання речових доказів № 00106 (куртка та ін.) безпосередньо вину не доводить та доказом винуватості ОСОБА_22 , в силу вимог ст. 84 КПК України, не являється.

Епізод ОСОБА_44 .
Заява ОСОБА_47 від 08.12.2014 про вчинений щодо нього злочин ОСОБА_118 та особами чеченської та кавказької національностей, безпосередньо винуватість ОСОБА_20 не доводить, заявника не попереджено про кримінальну відповідальній про завідомо неправдиве повідомлення про злочин.

Протокол прийняття заяви ОСОБА_47 від 14.08.2015 про події серпня 2014 року належних доказів винуватості ОСОБА_20 не містить.

Протоколи впізнання ОСОБА_51 від 14.08.2015р. по фото ОСОБА_20 , впізнання ОСОБА_83 від 14.08.2015р. по фото ОСОБА_20 , складені слідчим СГ СВ ОМУ ГУМВС України ОСОБА_119 суд визнає недопустимими доказами, оскільки стороною обвинувачення доказів про призначення слідчого ОСОБА_119 суду не надано.

Копію протоколу впізнання ОСОБА_83 від 14.08.2015р. по фото ОСОБА_43 колегія суддів визнає неналежним доказом оскільки стороною обвинувачення доказів про призначення слідчого ОСОБА_119 суду не надано та не надано оригіналу вказаного протоколу.

Копію протоколу обшуку від 17.07.2015р. місця проживання ОСОБА_43 , ухвалу суду від 20.07.2015 про накладення арешту на вилучене у нього майно, протокол огляду 25.07.2015 вилученого майна, постанову про долучення речових доказів від 25.07.2015, протокол огляду предметів від 25.07.2015, постанову про долучення речових доказів від 25.07.2015, висновок судової криміналістичної експертизи № 4625/07 від 28.09.2015 колегія суддів визнає недопустимими доказами виходячи з наступного.

Як вказано в постанові про долучення речових доказів від 25.07.2015, в рамках кримінального провадження № 0009175 відповідно до якого ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 ті інші невстановлені особи відкрито заволоділи майном ОСОБА_123 .

Вище перелічені процесуальні документи та експертний висновок отримано в рамках кримінального провадження № 0000926, внесеному до ЄРДР 16.09.2014, в якому обвинувачення ОСОБА_20 не пред`явлено, тобто проза межами кримінального провадження, не відкривались стороні захисту.

Протокол обшуку від 25.08.2015 у ОСОБА_25 , складений слідчим СГ СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_102 колегія суддів визнає недопустимим доказом, оскільки повноваження вказаного слідчого на проведення слідства в кримінальному провадженні в межах якого пред`явлено обвинувачення ОСОБА_20 , суду не надано.

Ухвала суду про накладення арешту на вилучене майно від 25.08.2015 винуватість ОСОБА_20 не доводить, свідчить про виключно про факт арешту майна.

Розписка ОСОБА_20 свідчить виключно про факт отримання ним від слідчого особистих документів та не доводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженню за вимогами ст. 91 КПК України.

Протокол огляду предметів від 12.09.2015, постанову про долучення речових доказів від 12.09.2015, протокол обшуку автомобіля від 25.08.2015 колегія суддів визнає недопустимими доказами, оскільки слідчі дії, проведення яких зафіксовано у вище перелічених процесуальних документах, проведені неуповноваженими особами.

Крім того, обшук від 25.08.2015 проведено без ухвали слідчого судді, з порушенням вимог ст. 234 КПК України.

Ухвали суду про накладення арешту на вилучене майно від 25.08.2015, про скасування арешту на вилучене майно від 21.09.2015, про накладення арешту на вилучене майно від 07.09.2015 не доводять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженню за вимогами ст. 91 КПК України.

Копії протоколів огляду вилучення грошових коштів від 03.09.2015, складені старшим оперуповноваженим УПЗСЕ ГУМВС України в Одеській області суд визнає недопустимими доказами виходячи з наступного.

За вимогами ст. 41 КПК України оперативні підрозділи органів Національної поліції та інші, здійснюють слідчі (розшукові) дії за письмовим дорученням слідчого, прокурора.

Письмового доручення слідчого, прокурора на здійснення вказаних слідчих дій, стороною обвинувачення суду не надано.

Довідка ГУ ДФС в Одеській області про відсутність доходів 03.09.2015 та постанова про передачу на зберігання грошових коштів 06.10.2015, не доводять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженню за вимогами ст. 91 КПК України.

Подані суду стороною захисту письмові докази суд визнає частково належними та допустимими доказами і такими, що спростовують викладені в обвинувальному акті обставини, виходячи з наступного:

Стороною захисту доповнено судовий розгляд справи документами, яких не мала сторона захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК України.
Процесуальні документи, які не було відкриті стороні в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, оскільки їх не було у розпорядженні сторони, можуть бути відкриті іншій стороні і під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що документи, якими сторона захисту доповнила судове слідство, не були відкриті стороні обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, оскільки їх не було у розпорядженні сторони захисту, правильно були відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Сторона захисту виконала свої обов`язки і не порушила право учасників кримінального провадження (зокрема, право вимагати відкриття матеріалів провадження та права на ознайомлення з цими матеріалами).
Так, у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду по справі № 750/3402/16-к від 11 червня 2019 року зазначено, що принцип змагальності є наскрізним і він не закінчується після реалізації положень ст. 290 КПК. Навпаки, після передачі кримінального провадження до суду саме суд у ході судового розгляду під час безпосереднього дослідження кожного доказу у змагальній процедурі забезпечує дотримання принципу змагальності. Суд прийшов до висновку, що документи якими сторона захисту доповнила судовий розгляд, правильно були відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Витяг з сайту Судова влада України по справі №522/17899/16-к Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2016 ухвали у кримінальному провадженні №0000407 від 05.07.2015 на доказ того, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_22 з №0000407 перебувало в провадженні прокуратури області, а не СУ ГУМВС не стосується пред`явленого обвинувачення ОСОБА_22 , який колегія суддів визнає вказаний витяг неналежним доказом.

Копію наказу №158 о/с від 15.04.3013 ГУМВС в Одеській області про звільнення майора міліції ОСОБА_22 суд визнає належним доказом, оскільки цей документ спростовує твердження потерпілого ОСОБА_13 в частині, що в 2014 році він бачив капітана міліції.

Додаток № 3 Абонентського договору № 35446 від 28.10.2005 ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», доводить факт того, що абонентський номер НОМЕР_9 належить саме ОСОБА_22 , а трафік з`єднань абонента з номером НОМЕР_9 , станом на 28.06.2014 та роздруківка з мережі Інтернет на доказ відстані між с. Котовка та місцем нападу на ОСОБА_13 колегія суддів визнає належними доказами, оскільки вказані документи спростовують версію обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_22 нападу на ОСОБА_13 та свідчить про те, що ОСОБА_22 не міг вчиняти протиправних дій щодо ОСОБА_13 , оскільки не перебував в районі нападу на потерпілого, на чому наполягав потерпілий в судовому засіданні.

Колегія суддів визнає належним доказом адміністративну справу №521/3951/18 Малиновського районного суду м. Одеси, оскільки її матеріали спростовують факт заволодіння 12.04.2014 транспортним засобом матері потерпілого ОСОБА_124 .

Відповідно до показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , з 2014 по 2017 рік він не користувався автомобілем матері, який викрав ОСОБА_68 в ОСОБА_20 та ОСОБА_21 12.04.2014, в подальшому викрадений автомобіль знайшов самостійно в 2017 у Львівській області.

Матеріали вказаної адміністративної справи свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_12 знаходився в автомобілі матері 24.12.2016, під час скоєної ДТП.

Приведене спростовує версію обвинувачення, що 12.04.2014 року автомобіль було викрадено та покази потерпілого ОСОБА_12 , що вкрадений автомобіль він особисто знайшов у Львівській області в 2017, оскільки вказаним автомобілем потерпілий вільно користувався та пересувався автомобілем в 2016 році.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справ з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинувачені, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (Barbera, Messegu and Jabardo v. Іспанія, рішення від 06 грудня 1988 року, серія А. 146, р. 33, § 77).

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3)вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4)обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5)обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Колегія суддів констатує, що сторона обвинувачення фактично самоусунулась від покладених обов`язків доказуванням у кримінальному провадженні, що передбачено ст.92 КПК України. В судовому засіданні стороною обвинувачення не надано жодного доказу попередньою змови ОСОБА_20 з ОСОБА_23 на здійснення дій, направлених вчинення інкримінованих злочинів.

Судом вживалися заходи для встановлення обставин обвинувачення та забезпечення доказів сторони обвинувачення - свідків обвинувачення, потерпілих, які викликалися в судовий розгляд неодноразово, проте в судовий розгляд не з`явилися.

Сторона обвинувачення не вжила всіх заходів, щодо забезпечення явки вказаних осіб до суду, при цьому в даному випадку було дотримано принципу визначеного ст. 26 КПК України, та не вживалося активних дій в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо свідків, за відсутності відповідного клопотання сторони обвинувачення.

Стороною обвинувачення не спростовано доводи сторони захисту щодо непричетності обвинувачених до інкримінованих їм злочинів, недопустимості всіх доказів з підстав того, що вони зібрані неуповноваженими особами в поза процесуальний спосіб.

При цьому суд зауважує, що під час вирішення питань, викладених у ст. 363 КПК України судом з`ясовувалась думка прокурора з приводу можливого доповнення ним судового розгляду.

Також, прокурор, не скористувався своїм правом щодо зміни обвинувачення в суді в порядку ст.ст. 338, 340 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Суд обмежений у праві за власною ініціативою здійснювати збір доказів вини особи. На суд покладений обов`язок, залишаючись об`єктивним і неупередженим, створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не мають права перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до частини шостої статті 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

При цьому суд керується під час розгляду кримінального провадження принципом змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора в ході судового розгляду, як це визначено ч. 1 ст. 92 КПК України.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сторонами, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

В основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Таким чином суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового слідства докази сторони обвинувачення та доводи сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов висновку про те, що обставини, які підлягають обов`язковому доказуванню, у відповідності до ст.91 КПК України, стороною обвинувачення не доведені.

Оцінюючи вищевказані докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та системному взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК Українипроходить до висновку, що прокурором в суді не доведено, що інкриміновані ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 кримінальні правопорушення вчинено ними вважає за необхідне визнати невинуватими ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 у пред`явленому обвинуваченні та виправдати, оскільки стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що кримінальне правопорушення вчинені обвинуваченими.
Колегія суддів зазначає, що передбачені законом засоби і способи збирання доказів у кримінальних провадженнях щодо винуватості ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 у вчиненні інкримінованих злочинів, вичерпано.

Сторони проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечували.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. У випадку виправдання особи, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті.

В задоволенні цивільних позовів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_125 , ОСОБА_28 , ОСОБА_47 - залишити без розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 129 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження скасувати у зв`язку із розглядом кримінального провадження по суті.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до ст. 122 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84-87, 129, 337, 373-376 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_20 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 363, ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_21 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_22 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 187 КК України - виправдати за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, у якому вони обвинувачуються.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , не застосовувати.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, віднести на рахунок держави.
Речові докази по справі: речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: архіватор - цифровий відеореєстратор фірми «Ahua» в корпусі чорного кольору, модель DH- DVR5204A, Ріп 1.0.01.71.3921; наручний годинник фірми «Неuer» з шкіряним ремінцем чорного кольору; стартовий пакет «Life» № НОМЕР_10 без сім-картки; мобільний телефон «Nokia 6300 з сім-карткою «Life» № НОМЕР_11 ; ноутбук фірми «НР» в корпусі чорного кольору з зарядним шнуром; ноутбук «Acer» в корпусі чорного кольору; ноутбук «Acer» в корпусі чорного кольору; ключі від автомобіля «Hyundai» ключі від автомобіля «Porsche»; дозвіл на зброю № НОМЕР_12 виданий 23.03.2012 на ім`я ОСОБА_20 , адреса Одеська обл. Біляївський р-н с.Нерубайське на право зберігання, носіння пристрою травматичної дії «Форт-12Р» кал.9 мм № НОМЕР_13 дійсний до 28.12.2014; службове посвідчення ім`я капітана ОСОБА_20 заступника начальника служби безпеки Українського реєстрового козацтва серія ОА № 02166 дійсне до 26.07.2012; дозвіл на зброю № НОМЕР_14 виданий 28.04.2014 на ім`я ОСОБА_20 , адреса АДРЕСА_1 на право зберігання, носіння нарізної мисливської зброї марка АКМС-МФ калібр 7.62x39 заводський № НОМЕР_3 дійсний до 14.03.2017; мобільний телефон «Nokia 105» в корпусі чорного кольору з сім-картою «Life» № НОМЕР_15 ; автомат АКСМ та два магазина до нього; 24. патрона 7,62x39, 20 патронів wolf 7,62x39, 13 патронів «wolf» 7,62x39; пістолет «Fort 12Р» з магазином до нього; 10 патронів; 3 патрона; службове посвідчення ім`я полковника ОСОБА_20 начальника служби безпеки Українського реєстрового козацтва серія ОА № 00911 дійсне до 29.05.2017; паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_16 , виданий на імя ОСОБА_126 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт на карабіни мисливські самозарядні на 5 арк. та довідка рольного відстрілу карабіна мисливського самозарядного калібру 7,62x39 №34778 від 1.2010р. на 1 арк.; свідоцтво серії НОМЕР_17 про реєстрацію транспортного засобу мобіля «Hyundai Elantra» держ.номер НОМЕР_18 на ім`я ОСОБА_127 .

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_12 , а саме: дозвіл на зброю № НОМЕР_19 ; посвідчення мисливця на ім`я ОСОБА_20 НОМЕР_20 від 09.06.2011; челенскій квиток УТМР серії НОМЕР_21 на ім`я ОСОБА_128 від 13.09.20012; картка до членського квитка УТМР мисливця-рибалки НОМЕР_22 на ім`я ОСОБА_20 з двама листками до нього; пільговий талон ЗМР № 2581 від 09.08.2014; мисливська рушниця «Чіфсан» К-12 № НОМЕР_23 ; таблетка білого льору, яка упакована в паперовий конверт; чоловіча камуфляжна куртка синього, блакитного, зого кольорів з різними плямами бурого кольору; конвалюта «Валідол», яка упакована в шеровий конверт, дерев`яна біта жовто-коричневого кольору; металевий ланцюг що сладається з ланок; сокира.

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Samsung» з сім-карткою «Life»; мобільний телефон «Samsung», мобільний телефон «Nokia», мобільний телефон «Samsung»; чоловічий наручний годинник з надписом /Breitling НОМЕР_24 »; ланцюжок з металу жовтого кольору; перстень з металу жавтого кольору з камінням чорного кольору; посвідчення мисливця серії НОМЕР_25 на ім`я ОСОБА_129 ; дозвіл № НОМЕР_26 на право зберігання, носіння мисливської зброї «Чіфсан К-12» № НОМЕР_27 ; посвідчення українського реєстрового козацтва серії НОМЕР_28 , видане старшому лейтенанту УРК ОСОБА_130 ; мисливська рушниця «Чіфсан» 12К № НОМЕР_27 .

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку автомобіля «Porsch Cayenne», д/н НОМЕР_1 , а саме: папка чорного кольору з документами на технічне обслуговування автомобіля «Toyota», керівництво для власника автомобіля «Toyota Highlander», посібник користувача, ключі та пульт дистанційного керування автомобіля «Toyota», чек «Віді Пальміра», акт виконаних робіт від 03.06.2013 ВПТСА-002014 на обслуговування автомобіля «Toyota Highlander» № кузова НОМЕР_29 , складений на ім`я ОСОБА_131 .

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: флеш-картка пам`яті «Transand» в корпусі білого кольору на якої збережені файли з музикою; порожня коробка від годинника HD/DVR Watch Quanta RC-50 чорного кольору; чоловічий наручний годинник з надписом «Hublot»; чоловічий наручний годиник з надписом «TAG HEUER CARRERA»; електронні ключі від автомобіля «Volkswagen» у кількості 2 шт., телефон мобільний «Samsung» в корпусі чорного кольору модель GT-E1200M з сім-карткою «Life» № НОМЕР_30 ; мобільний телефон «Nokia 305», сім-картка «Life» № НОМЕР_31 ; коробка від мобільного телефону «Samsung»; посвідчення українського реєстрового козацтва серії НОМЕР_32 , видане капітану ОСОБА_21 (дійсне до 29.05.2017); свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_4 ; копія посвідчення про державну реєстрацію автомобіля «Nissan Premiera», д/н НОМЕР_33 ; пістолет «АНХА» № 5597 з магазином та набоями у кількості 4 шт.; мисливська рушниця «Alfa Pro) BRNO» № НОМЕР_34 ; грошові кошти в сумі 33100 грн., 50 євро, 3200 доларів США, ноутбук фірми «Toschiba» в корпусі чорного кольору.

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_4 , а саме: ніж з лезом срібного кольору та рукояткою коричневого кольору; брелок з надписом «Volkswagen» з ключами у кількості 2 шт.; наручники металеві; гумовий кійок «ПР-73М», мобільний телефон «Nokia С5-00.2» з сім-карткою «Київстар» № НОМЕР_35 ; стартовий пакет «Київстар», стартовий пакет «Life», стартовий пакет «Life», два нових мобільних телефона «Samsung»; нові сім-картки «Київстар», «МТС»; новий стартовий пакет «Life».

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_19 , а саме: ноутбук фірми «Samsung», планшет фірми «Айпад»; мобільний телефон «Айфон 5», мобільний телефон «Nokia 6500с» з сім-картою «МТС» № НОМЕР_36 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_37 ім`я ОСОБА_132 ( ОСОБА_133 ); паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_134 ( ОСОБА_135 ) серії НОМЕР_38 ; ювелірні вироби з металу жовтого кольору: перстень та ланцюжок на руку; мисливська рушниця «Хатсан» № НОМЕР_39 ; патрони від мисливської рушниці у кількості 65 шт., пістолет «МП-РФ» № НОМЕР_40 та 8 патронів до нього; чоловічий наручний годинник з надписом « ОСОБА_136 » з ремінцем чорного кольору; дозвіл № НОМЕР_41 УГБ ГУМВС України на право зберігання, носіння мисливської рушниці «Хатсан» К-12 № НОМЕР_39 виданий на ім`я ОСОБА_24 (дійсний до 03.10.2015); картка № НОМЕР_42 до членського квитка УТМР; челенскій квиток УТМР № ЯН 112587; посвідчення мисливця серії НОМЕР_43 видане на ім`я ОСОБА_24 ; 2 сім-картки «Life», 4 сім-картки «Київстар», картка «Приват Банк» № НОМЕР_44 ; картка «Приват Банк» № НОМЕР_45 ; сім-картка оператора «Cosmotl», 4 фотокартки формату 3x4 із зображенням чоловіка в формі білого кольору; інформаційний накопичувач «Transend», інформаційний накопичувач «Samsung»; грошові кошти в сумі 15850 грн.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Venza»; ключі від автомобіля «Toyota Venza».

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку автомобіля «Toyota Venza», д/н НОМЕР_5 , а саме: мобільний телефон «Samsung» з сім-карткою «Life»; дозвіл № НОМЕР_46 на право зберігання, носіння пристрою травматичної дії на ПМ-РФ № НОМЕР_40 виданий на ім`я ОСОБА_24 ; магазин до пістолета; картка «Приват Банк», 2 пари ключів від а/м «Mitsubishi»; грошові кошти в сумі 9000 грн., 100 доларів США; ключ фірми «Lock».

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_20 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi L200», д/н НОМЕР_6 видане на ім`я ОСОБА_137 ; чоловічий наручний годинник з надписом «Heuer 300 Sip»; 2 ключа та брелок до автомобіля «Mitsubishi»; чоловічий наручний годинник з надписом «Alberto Kavalli»; перстень з металу білого кольору; перстень з металу жовтого кольору; ланцюжок та хрестик з металу білого кольору; стартовий пакет «МТС»; службове посвідчення реєстрового козацтва серії НОМЕР_47 видане на ім`я ОСОБА_138 ; службове посвідчення реєстрового козацтва серії НОМЕР_48 видане на ім`я ОСОБА_139 ; стартовий пакет «Life», GPS-навігатор з картою пам`яті «mikro sd»; дозвіл на право зберігання, носіння мисливської рушниці «Hatsan Escort» kal. 12 № НОМЕР_49 видане на ім`я ОСОБА_90 ; магазин до пістолета ПМ; чохол від мисливської рушниці; мисливська рушниця «ESCORT MAGNUM XTREME» kal. 12 № НОМЕР_49 та 8 патронів до рушниці.

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку автомобіля «Mitsubishi L200», д/н НОМЕР_6 , а саме: ніж з металу сірого кольору з коричневою рукояткою; чоловіча шкіряна сумка чорного кольору; пістолет «ПМ-Т» kal.9мм НОМЕР_50 .

Речі та предмети вилучені 08.10.2014 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_21 , а саме: ноутбук «Acer», 2 мобільних телефона «Samsung» з сім-карткою «Life» та сім-карткою «Київстар»; сім-картка «Київстар», стартовий пакет «Life», 2 погона співробітника міліції спеціального звання сержант; шеврон «МВС України»; 3 картки № 80 на ім`я ОСОБА_140 ; чоловічий наручний годинник з надписом « ОСОБА_141 ».

Вилучені в ході обшуків за місцями мешкання підозрюваних дерев`яну біту жовто-коричневого кольору; гумовий кийок ПР-М чорного кольору; металевий ланцюг сріблястого кольору; сокиру з дерев`яною рукояткою та металевим сокирищем; металевий ніж сріблястого кольору з рукояткою коричневого кольору; чоловічу камуфляжну куртку синього, блакитного, темно-сірого кольорів.
Вилучені в ході обшуку квартири проживання підозрюваного ОСОБА_20 , за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено: відео реєстратор марки «DVR» та блок до нього в металевому ящику з двома ключами від замка ящика, розкладна двоствольна рушниця НОМЕР_51 , водійське посвідчення серії НОМЕР_52 на ім`я ОСОБА_20 , паспорт серій НОМЕР_53 на ім`я ОСОБА_20 , картка платника податків ОСОБА_20 , мисливсько-рибальський квиток №396542 на ім`я ОСОБА_142 , контрольна картка обліку добутої дичини на ОСОБА_143 , посвідчення мисливця серії НОМЕР_54 на ОСОБА_143 , дозвіл № НОМЕР_55 на зберігання та носіння мисливської гладко ствольної зброї ОСОБА_143 на рушницю № НОМЕР_56 , технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_22 , витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14038012, договір дарування ВЕЕ №623324, витяг з Державного реєстру правочинів №3711521, мобільний телефон марки «iPhone ІМЕІ: НОМЕР_57 сірого кольору, мобільний телефон марки «iPhone» ІМЕІ: НОМЕР_58 біжевого кольору, - повернути за належністю власникам.
Добровільно виданий ОСОБА_114 диск DVD-R сріблястого кольору з надписом «Verbatim» 4,7 GB 120 min 16Х. з записами, зробленими на відеокамеру 14.05.2011 року, за адресою: АДРЕСА_7 ; паперовий конверт в якому знаходиться пігулка білого кольору, виявлена та вилучена 08.10.2014 при проведенні обшуку в домоволодінні, розташованому в АДРЕСА_12 , за місцем мешкання ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паперовий конверт в якому знаходиться конвалюта «Валідол», виявлена та вилучена 08.10.2014 при проведенні обшуку в домоволодінні, розташованому в АДРЕСА_12 , за місцем мешкання ОСОБА_20 ; паперовий конверт в якому знаходиться відрізок бинту зі зразками крові потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; добровільно виданий начальником відділу охорони ТОВ «ПТК Шабо» ОСОБА_144 , диск DVD-R білого та блакитного кольорів з надписом «ORION» 4,7 GB 120 min 16Х з записами камер відеоспостереження ТОВ «ПТК Шабо» за 29.07.2014 за період часу з 08.00 год. до 10.00 год.; вилучену в ході обшуку 08.10.2014 за адресою: АДРЕСА_12 за місцем тимчасового мешкання підозрюваного ОСОБА_20 камуфляжну куртку; головку відкидного ключа, металевий предмет з гострим наканечніком, флешкарти, аркуш паперу з рукописним текстом " ОСОБА_145 з його паспортними даними та номером телефону, мобільний телефон, "Самсунг" ІМЕІ НОМЕР_59 , мобільний телефон "LG" ІМЕІ НОМЕР_60 з сім картою "Лайф" на якій є цифри НОМЕР_61 ; НОМЕР_62 ; 87; 39; З, мобільний телефон "Самсунг" ІМЕІ НОМЕР_63 , ІМЕІ 2: НОМЕР_64 , стартові пакети без сім карт "Лайф" у кількості шести штук з номерами: НОМЕР_65 , НОМЕР_66 ; НОМЕР_67 ; НОМЕР_68 ; НОМЕР_69 ; НОМЕР_70 , Стартовий пакет без сім карти "Київстар" з номером НОМЕР_71 , цим карта "Лайф" з номером НОМЕР_72 ; НОМЕР_73 ; цим карта "МТС" з номером НОМЕР_74 , рамка від сім карти чорно-білого кольору з цифрами НОМЕР_75 , три сім карти "Лайф" без номерів, картка "Приватбанк майстер карт голд" № НОМЕР_76 , уривок паперу на якому є рукописний текст " ОСОБА_145 ...", купюри американських доларів номіналом 100 доларів США з № КВ462798601 з написом" Сувенір "у кількості 13 штук, купюри української гривні номіналом 100 гривень у кількості 17 штук з написом" Це не гріш це приколи ", технічний паспорт на автомобіль" ВМW "320 Д, р / н Болгарії НОМЕР_77 , серій металік на ім`я ОСОБА_146 , документ на папері формату А4 написаний кирилицею, книжка в обложці чорного кольору, наручний годинник «Alberto Kavalli», наручний годинник з зображенням прапора Азербайджану, копія паспорта НОМЕР_78 на ім`я ОСОБА_147 , ключі чотири штуки з брелоком від автомобільної сигналізації, мобільний телефон «НТС» імеі НОМЕР_79 с сим карткою «Лайф» з номером НОМЕР_69 , талон та страхувальний лист на автомобіль «ВМW» 320D, речовина рослинного походження зеленого кольору, пакет в якому п`ять жовтих таблеток, дві пластикові пляшки, металевий предмет циліндричної форми, ноутбук «Асег» 5742 №SNIР 6, які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_148 , а саме за адресою АДРЕСА_23 ; Флеш картку жовтого (салатового) кольору «Toshiba 8 gb»; чорновий листок з написом: «Вадим ОСОБА_149 МЕ257921 пасп. омер НОМЕР_80 укр 4 августа 1969 44 года», листок з чорновим записом: «Дорофеев Алексей»; П`ять дисків з записами розмов невідомих осіб в конвертах білого кольору, листок в клітинку з розпискою ОСОБА_150 про борг Колі та заставу замість грошей автомобіля марки Пежо, видаткова накладна №95 від 05 червня 2015 р. на 1 арк. з додатком на 2 арк., - зберігати при матеріалах справи № 523/5194/15-к.
Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи прийняти на рахунок держави.
Строк оскарження вироку 30 діб до Одеського апеляційного суду з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3