ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/581/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002431 та № 0008221 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Головуючим у судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого,строк дії якого спливає.

Прокурор вважав необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки обставини, що були підставою для застосування тримання під вартою обвинуваченого, не змінилися та є триваючими.
Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений, щодо продовження запобіжного заходу заперечував, вважаючи, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та просив змінити застосований запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою на - домашній арешт, посилаючись на наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, так як він одружений та має на утриманні дитину, має постійне місце проживання, яке збігається із місцем реєстрації. Також просив врахувати відсутність належного медичного обслуговування в умовах СІЗО.
Вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого, судом враховується наступне.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді від 23.03.2018 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за які передбачено у виді позбавлення волі, в тому числі строком до 6 років.

Приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в сукупності з даними, що характеризують особу останнього, а саме вік та стан здоров`я, який не працював та не навчався, джерела його доходів невстановлені, будучи повідомленим про підозру у скоєнні умисного корисливого злочину, знову обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, з огляду наступінь тяжкості правопорушення, інкримінованого обвинуваченому та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши тримання обвинуваченого під вартою, та підтверджують ризик вчинення нового кримінального прваопорушення.
Крім того, судове провадження на даний час триває, потерпілі та інші учасники кримінального провадження не допитані, що, на думку суду, свідчить про можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних осіб.
При цьому дані, що підтверджують наявність соціальних зв`язків в обвинуваченого - постійного місця проживання в м. Києві, яке збігається із місцем реєстрації, а також те, що він перебуває у шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, що на думку захисника свідчить про наявність міцних соціальних звязків не є переконливими для суду, оскільки документально не підтверджені, та з врахуванням встановлених судом даних та підтверджених ризиків, не можуть бути безумовними підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки самі по собі не свідчать про відсутність наведених ризиків.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які би переважали наявні ризики ухилення від суду, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, відсутність будь-яких відомостей щодо неможливості подальшого перебування під вартою за станом здоров`я, суд вважає, що підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу відсутні.

Разом з тим, що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то суд у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України залишає без зміни раніше визначений обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави - 50 мінімумів доходів громадян, що становить 88 100 гривень. Одночасно з цим, з урахуванням встановлених судом ризиків, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20 грудня 2018 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 88 100 гривень, на відповідний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання суду документа, що підтверджує сплату, ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на нього наступних обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки неприбуття за вимогою суду та невиконання вказаних обов`язків.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя