Справа № 567/925/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2022 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Христівка Ізяславського району Хмельницької області, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

11 липня 2021 року приблизно о 18 год. ЗО хв., у порушення вимог п.2.3 «б», п.2.9 «а», п.12.1 та п.31.4.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, якими встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: змінено конструкцію гальмових систем; водій зобов`язаний рухатися технічно справним транспортним засобом, проявляти уважність, стежити за технічним станом транспортного засобу і дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; швидкість руху повинна бути такою, щоб водій міг безпечно керувати транспортним засобом і контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним легковим автомобілем марки «ВАЗ 21072», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме технічна несправність автомобіля виражена у перебуванні робочої гальмівної системи в стані часткової відмови внаслідок внесення конструкційних змін до гальмівної системи та гальмування лише переднього лівого гальмівного механізму; на ділянці автодороги між населеними пунктами с.Болотківці та с.Кутянка Острозької територіальної громади Рівненського району Рівненської області, рухаючись в напрямку с.Кутянка Острозької територіальної громади Рівненського району Рівненської області, не врахував технічний стан транспортного засобу та дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, допустив виїзд легкового автомобіля марки «ВАЗ 21072», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням на ліве узбіччя по напрямку його руху, після чого він допустив з`їзд вказаного транспортного засобу у кювет.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітня пасажирка автомобіля марки «ВАЗ 21072», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням, перелому передніх стінок обох гайморових пазух, гемосинусу, забійної рани верхньої губи, перелому верхньої щелепи, підшкірної гематоми правого ока, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я.
Невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п. 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, якими встановлено, що водій зобов`язаний рухатися технічно справним транспортним засобом, проявляти уважність, стежити за технічним станом транспортного засобу і дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; швидкість руху повинна бути такою, щоб водій міг безпечно керувати транспортним засобом і контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, - з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали, а саме зі спричиненням малолітній потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
08.08.2022 між потерпілою ОСОБА_4 , її законним представником ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_7 було досягнуто угоду про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди, підозрюваний ОСОБА_7 повністю визнав вину у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.286-1 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, у виді громадських робіт строком 240 годин з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 4 роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, зазначаючи, що при укладенні угоди про примирення не дотримані вимоги КК України та КПК України в частині призначення покарання, просить відмовити в затвердженні угоди та призначити справу до судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_4 , її законний представник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання для ОСОБА_7 та при цьому останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Законний представник потерпілої пояснила, що заподіяна шкода відшкодована повністю і вони претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають. Зазначила, що обвинувачений є чоловіком іншої її дочки, тобто її зятем.

Потерпіла ОСОБА_4 додатково пояснила, що їй зрозуміло вид покарання, який буде застосовано щодо обвинуваченого у разі затвердження судом угоди, саму угоду підтримала та зазначила, що надала згоду своїй матері на укладення такої угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що потерпіла, її законний представник, обвинувачений повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Частиною 1 статті 286-1 КК України визначено можливість призначення покарання за вчинення даного кримінального правопорушення у виді позбавлення волі на строк до 3 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від 3 до 5 років.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи та в присутності дитини.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , думку потерпілої, її законного представника, які просять не позбавляти обвинуваченого волі, особу обвинуваченого, повне відшкодування ним заподіяних збитків, перебування обвинуваченого в родинних стосунках з потерпілою, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.69 КК України, оскільки існує декілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (думка потерпілої та її законного представника, повне відшкодування заподіяного збитку та перебування обвинуваченого та потерпілої в родинних стосунках, вчинення кримінального правопорушення з необережності), та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді громадських робіт строком 240 годин з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 4 роки.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому кваліфікує його дії за ч.1 ст.286-1 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_7 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових інженерно-транспортних еспертиз по даному кримінальному провадженню становлять 4393 грн. 44 коп., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_7 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді, а саме арешт автомобіля марки «ВАЗ-21072», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягають скасуванню відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України, а вказаний транспортний засіб, який є речовим доказом, підлягає поверненню володільцю.
Цивільний позов потерпілою не заявлено.

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд, -

з а с у д и в :

затвердити угоду від 08.08.2022 про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 за участю законного представника ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та з застосуванням ст.69 КК України, призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді громадських робіт строком 240 годин з позбавленням права керування транспортними засобами строком 4 роки.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз в розмірі 4393 грн. 44 коп.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 13.07.2021, а саме арешт автомобіля марки "ВАЗ-21072" реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки "ВАЗ-21072" реєстраційний номер НОМЕР_1 , після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1