ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 626/2582/21 Номер провадження 11-кп/814/840/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000195, за апеляційною скаргою прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 15 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград, Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, що має середню - спеціальну освіту, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.06.2021 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

На підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22 червня 2021 року, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 2 дням обмеження волі, остаточно визначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 2 дні.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22 червня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. ОСОБА_7 в Красноградському районному відділі філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а також він був попереджений 29.07.2021 та 06.08.2021, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. ОСОБА_7 направлений до Красноградського комбінату комунальних підприємств для відбування покарання у виді громадських робіт. В подальшому, від відбування покарання у виді громадських робіт обвинувачений ОСОБА_7 відмовився, тим самим не виконує встановлені обов`язки та порушує порядок і умови відбування покарання. Невідбута частина покарання ОСОБА_7 складає 20 годин громадських робіт.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, у зв`язку з чим обвинуваченому призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості,та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноградського районного суду від 22.06.2021 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді 1 року 2 дні обмеження волі.

На обґрунтування апеляційних вимог, посилається, що при постановленні вироку від 15.09.2021 та призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 , місцевий суд врахував вирок Красноградського районного суду Харківської області від 22.06.2021, яким обвинуваченого засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт. Тобто суд встановив, що новий злочин ОСОБА_7 вчинив після постановлення першого вироку, у зв`язку з чим остаточне покарання обвинуваченому призначено за сукупністю вироків, відповідно до положень ст. 71 КК України, які застосовано до невідбутої частини покарання у виді громадських робіт.

Разом з тим, вказує, що ухвалюючи вирок суд, в порушення вимог ч. 4 ст. 71 КК України, визначив обвинуваченому остаточну міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України, фактично звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, у тому числі від невідбутої частини реального покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком.

На переконання прокурора, застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України при призначенні покарання в даному випадку є неможливе. Вказує, що обвинуваченому раніше надавалась можливість виправитись і вироком від 22.06.2021 йому призначено покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Однак довіри суду ОСОБА_7 не виправдав, умисно ухилившись від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт, у зв`язку з чим, прокурор вважає, що звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу частково та просила вирок суду змінити, виключивши із резолютивної частини вироку посилання на застосування до ОСОБА_7 положень ст. 71 КК України, оскільки обвинувачений на час апеляційного перегляду вироку суду повністю відбув покарання за попереднім вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.06.2021, а в іншій частині вирок суду залишити без змін. ОСОБА_7 не заперечував проти зміни вироку суду.

Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, суд розглянув обвинувальний акт згідно вимог ст. 381 КПК України щодо вчинення кримінального проступку ОСОБА_7 без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений під час дізнання не оспорював фактичні обставини і був згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України колегія суддів не перевіряє правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 413 цього Кодексу застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності змінити вирок в частині призначення покарання, на підставі наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.06.2021 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт. ОСОБА_7 у Красноградському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а також 29.07.2021 та 06.08.2021 він був попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. ОСОБА_7 був направлений до Красноградського комбінату комунальних підприємства для відбування покарання у виді громадських робіт. У подальшому, від їх відбування відмовився тим самим не виконав встановлені обов`язки, порушив порядок і умови відбування покарання. Невідбута частина покарання складає 20 годин громадських робіт.

Відповідно до ст. 71 КК України у разі, якщо засуджений після постановлення вироку але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно вимог абз. 7 ч. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.03.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що при призначенні покарання за правилами ст.71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, якою, окрім іншого, є невідбута засудженим частина будь-якого основного покарання.

Ухвалюючи вирок від 15.09.2021 та призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 , суд врахував вирок Красноградського районного суду Харківської області від 22.06.2021 та правильно застосував положення ст. 71 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

На день апеляційного перегляду оскаржуваного вироку суду ОСОБА_7 відбув покарання у виді 150 год. громадських робіт, призначених згідно вироку Красноградського районного суду Харківської області від 22.06.2021 та 11.10.2021 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо призначення покарання обвинуваченому та врахував, що останній вчинив кримінальний проступок, вину визнав, розкаявся, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Додатково колегія суддів враховує інформацію про відсутність негативних характеристик щодо обвинуваченого з місця проживання, його бажання виправитися та вести законослухняний спосіб життя про що вказує та обставина, що під час досудового та судового провадження в суді першої інстанції ОСОБА_7 активно відбував покарання у виді громадських робіт. Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку посилання суду на призначення покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків на підставі ст.ст. 71, 72 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4