ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/541/22 Справа № 204/1777/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000029, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_5
в режимі відеоконференції:
підозрюваного ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2022 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 22 квітня 2022 року та визначено заставу у вигляді 1000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 481 000 гривень.
Слідчим суддею була встановлена обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, знищення, сховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення.
В апеляції:
- захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а також скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що 26 та 27 березня 2022 року випадали на вихідні дні, а 28 та 29 березня 2022 року вона була у відрядженні у м. Полтаві в судовому засіданні та перебувала на слідчих діях, а тому фактично була позбавлена можливості вчасно звернутися до суду з апеляційною скаргою.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 не має намірів ухилятися від органів досудового розслідування або суду, оскільки провину він не визнає. Зазначає також про відсутність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки він не може продовжити злочинну діяльність, оскільки жодного злочину він не вчиняв.
Також захисник вказує, що до затримання підозрюваний ОСОБА_6 ніс службу в територіальній обороні, має постійне місце проживання та реєстрації, неповнолітню доньку, віком 12 років, матір пенсіонерку, раніше не був судимим, є інвалідом ІІІ групи, має хронічні захворювання, які свідчать про неможливість утримання його в умовах тримання під вартою.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, зважаючи на те, копію ухвали слідчого судді захисник ОСОБА_5 отримала 24 березня 2022 року, а також те, що 26 та 27 березня 2022 року випадали на вихідні дні, а 28 та 29 березня 2022 року вона була у відрядженні у м. Полтаві, враховуючи необхідність часу на складання апеляційної скарги, колегія суддів вважає причини пропуску строку поважними, тому, з метою забезпечення доступу до правосуддя строк на оскарження необхідно поновити і розглянути відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України апеляцію в межах її доводів.
Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
Згідно матеріалів справи слідує, що 22 березня 2022 року до ЄРДР за № 0000029 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Цього ж дня, тобто 22 березня 2022 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом обшуку від 22 березня 2022 року; протоколами огляду від 22 березня 2022 року; протоколом додаткового огляду від 23 березня 2022 року; висновком експерта № СЕ-19/104-22/6632-БЛ від 24 березня 2022 року, а також іншими зібраними доказами під час досудового розслідування, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та яке відноситься до категорії тяжких і за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років позбавленням волі, а тому, наявний ризик того, що підозрюваний може виїхати за межі країни або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування або суду. Про наявність ризику знищення або спотворення будь-яких речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення свідчить те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може знищити предмети, про які невідомо органу досудового розслідування. Окрім цього, про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить та обставина, що відносно ОСОБА_6 в Кіровському районному суді знаходиться обвинувальний акт за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Колегія суддів, також погоджується з висновком слідчого судді, щодо визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави в розмірі 1000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 481 000 гривень, оскільки таке рішення в повній мірі відповідає вказаним вище нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання, перебування на військовій службі, оскільки вони не є достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.
Посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_6 не причетнеий до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, то вони фактично зводяться до оцінки доказів та вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованому кримінальному правопорушенні, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді згідно наведених мотивів в апеляції, не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000029 стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_10