УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту земельної ділянки, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2018, у кримінальному провадженні №0000194, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду м. Києва 09.08.2021 (вх. №75156) надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту земельної ділянки, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2018, у кримінальному провадженні №0000194, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2018 задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000194, а саме: на земельну ділянку загальною площею 3,5800 га з кадастровим номером :03:015:0042 та земельну ділянку загальною площею 3,5105 га з кадастровим номером :01:008:0061, розташованих на території Розаліївської ради Білоцерківського району Київської області та які перебувають у користуванні СВК «Розаліївський» на підставі договорів оренди.
Однак, на думку заявника, арешт накладений необґрунтовано, з огляду на те, що земельна ділянка не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, так як не була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігала на собі його сліди та не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, будь-якої потреби у подальшому накладенні арешту на майно не встановлено.
У судове засідання заявник не з' явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Прокурор, слідчий у судове засідання також не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, водночас неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду клопотання по суті.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.
Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.
При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2018 (справа №761/9877/18) задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000194, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2018, а саме: на земельну ділянку загальною площею 3,5800 га з кадастровим номером :03:015:0042 та земельну ділянку загальною площею 3,5105 га з кадастровим номером :01:008:0061, розташованих на території Розаліївської ради Білоцерківського району Київської області.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.
Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.
Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.
Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.
Слідчим суддею вживалися усі розумні заходи з метою перевірки тверджень заявника, однак представник ОСОБА_5 , як власника майна, на яке накладено арешт, в судове засідання не з`явився та не навів переконливих даних щодо того, що арешт накладено необґрунтовано чи необхідність в такому арешті майна на даний час відпала.
За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Із ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року вбачається, що арешт на земельну ділянку було накладено з метою збереження речових доказів. Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000194 від 19 березня 2018 року наразі триває, земельні ділянки, на яку накладено арешт, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається адвокат ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.
Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту земельної ділянки, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2018, у кримінальному провадженні №0000194, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1