ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4007/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2164/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,
захисника - адвоката ОСОБА_10 ,
в режимі відеоконференції - обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з незакінченою вищою освітою, навчається на 3 курсі Харківського Національного університету ім. В.Н. Каразіна, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 286 КК України до 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Згідно вироку, ОСОБА_11 визнано винним у тому, що він 21.10.2020 року, приблизно о 06:40 год., будучі позбавлений права керування транспортними засобами на один рік, згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2020 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував технічно справним автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, та рухався по автошляху «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області у напрямку вул. Л. Сердюка м. Харкова зі швидкістю 50 км/год.
В процесі руху по вказаному автошляху, в районі 493 км, де на проїзний частині проводились дорожні роботи, та були розташовані блоки огорожі для організації двостороннього руху транспорту по одній половині автодороги у напрямку вул. Л. Сердюка м. Харкова, де були встановлені дорожні знаки, що завчасно інформували про проведення дорожніх робіт та вказували напрямок для об`їзду закритої ділянки проїзної частини, ОСОБА_11 , проявив злочину самовпевненість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінами, ігноруючи дорожні знаки 1.4.1 «Напрямок повороту рух праворуч», 1.5.3 «Звуження дороги», 1.26 «Двосторонній рух. Початок ділянки дороги» 4,7 «Об`їзд перешкоди з правого боку - об`їзд лише з боку, показаного стрілкою на знаках 4.7 і 4.8», почав прискорюватись та змінивши напрямок руху ліворуч, з метою обгону попутного транспортного засобу виїхав на зустрічну смугу, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER», р.н. НОМЕР_1 із передньою частиною автомобіля «ЗАЗ TF69YO», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , порушивши вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху та вимоги дорожніх знаків п. 33 п/п. 1.4.1, 1.5.3, 1.26, 3.29, 4.7 Правил дорожнього руху України.
Порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху та вимог дорожніх знаків п. 33 п/п. 1.4.1, 1.5.3, 1.26, 3.29, 4.7 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_11 перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньої транспортної пригоди, внаслідок якої водій автомобілю «ЗАЗ TF69YO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 та пасажир його автомобілю ОСОБА_13 загинули на місці події.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/2981-Дм/20 від 04.01.2020 причиною смерті водія автомобілю «ЗАЗ TF69YO», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стала несумісна з життям тупа сукупна травма тіла, яка супроводжувалась крововтратою, з послідуючою зупинкою серцевої діяльності, дихання і зупинка функцій центральної нервової системи.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/2982-Дм/20 від 30.10.2020 причиною смерті пасажирки автомобілю «ЗАЗ TF69YO» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стала несумісна з життям травма шиї.
ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_11 - скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 призначити покарання за ч.3 ст.286 КК України у виді 10 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки. В обґрунтування посилається на те, що судом при обранні міри покарання недостатньо враховано особу обвинуваченого ОСОБА_11 та тяжкість скоєного злочину та при яких обставинах він був скоєний. Так, ОСОБА_11 на протязі одного року двічі керував транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, і останнє таке керування обвинуваченого призвело до скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди (зіткнення з іншим транспортним засобом), внаслідок якої загинуло дві особи.

В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представник адвокат ОСОБА_9 просять оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_11 змінити в частині призначеного основного покарання та призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування посилаються на те, що мізерне відшкодування шкоди є метою обвинуваченого не каяття, а як стратегія захисту для пом`якшення міри покарання, та не є доказом пом`якшуючої обставини, а це лише обставина, яка характеризує обвинуваченого. Зазначають, що за 5 % відшкодування розміру стягнутого відшкодування після подання цивільного позову неможливо перекрити обставини, що обтяжують покарання, так як це є несправедливим та не відповідає особі обвинуваченого та грубого порушення ПДР України в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілих ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 на підтримку апеляційних скарг, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти їх задоволення та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_11 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; конкретні обставини справи; дані про особу обвинуваченого, а саме що він раніше не судимий, однак 18.02.2020 року притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп*яніння з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, має посвідчення водія, видане 07.11.2019 року. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має незакінчену вищу освіту, навчається на 3 курсі денного відділення соціологічного факультету Харківського Національного університету ім. В.Н. Каразіна, де характеризується позитивно, неодружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає в м. Харкові, за місцем мешкання характеризується задовільно. Згідно наданої медичної документації ОСОБА_11 має ряд захворювань, з приводу яких проходив лікування у медичних закладах міста Харкова.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання у виді щире каяття, яке виразилось у визнанні ОСОБА_11 своєї провини у вчиненому в повному обсязі, розкаяння у вчиненому, вибачення перед потерпілими, родичами загиблих, готовності нести кримінальну відповідальність та добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_7 у розмірі 100000 грн., та обставину, що обтяжує покарання - скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_11 повністю визнав свою вину, щиросердно розкаявся у скоєному, не заперечував обставин ДТП, що сталися з його провини, надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці, висловив жаль з приводу скоєного, попросив у потерпілих вибачення та добровільно частково відшкодував завдану їм шкоду у сумі 100 000 грн., що підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_11 дійсно розкаявся у скоєному.

Відповідно до висновку ДУ «Центр пробації» в Харківській області досудової доповіді, за якими ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_11 оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства як дуже високий. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може привести до вчинення повторних кримінальних правопорушень, що становить небезпеку для суспільства. На думку пробації, процес реабілітації та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Відповідно до санкції ч.3 ст.286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.

Суд же першої інстанції призначив ОСОБА_11 покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, тобто основне покарання призначено близько до максимального, а додаткове в максимальній межі санкції відповідних частин статей Особливої частини КК України з дотриманням вимог Загальної частини КК України.

Тобто, суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 покарання з урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, в тому числі суспільний резонанс, як на тому наголошує представник потерпілих. Також, врахував характер, обставини ДТП та ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим, тяжкі наслідки у вигляді загибелі двох людей, позицію потерпілих з даного питання, всі представлені суду дані про особу обвинуваченого.

Таким чином покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_11 , відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із його м`якістю колегія суддів не має.

Поряд з цим, прохання в апеляційній скарзі потерпілих та їх представника про зміну вироку в частині призначеного основного покарання та призначити обвинуваченому більш суворого покарання не узгоджується з вимогами Кримінального процесуального закону та суперечить вимогам п.2 ч.1 ст.420 КПК України, відповідно до якої при необхідності застосування більш суворого покарання, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій, а не змінює, як того вимагають потерпілі та їх представник.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: