ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/229/22 Справа № 204/111/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2022 року про задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Південне, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.255-1, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.255-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2022 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.255-1, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.255-2 КК України було задоволено.
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 31 липня 2020 року, тобто до 13 березня 2022 року, без визначення розміру застави.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме існує ризик того, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; також підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час органами досудового розслідування не в повній мірі задокументовано, зафіксовано та викрито злочину діяльність підозрюваних; також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі анкетні дані, та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; крім того, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, що виправдовує продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодилась з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2022 року у кримінальному провадженні № 0000537 від 31 липня 2020 року, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.255-1, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.255-2 КК України - скасувати, як незаконну та необгрунтовану. Постановити нову ухвалу якою в задоволенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , - відмовити. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначена ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою.
Вважає, що підозра є не конкретизованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, вже тривалий час ОСОБА_7 перебуває під вартою.
Окрім того, оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам ст.196, 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.
Зауважує, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, пенсіонер, через свій вік має хронічні захворювання, однак не має змоги отримувати належну медичну допомогу.
Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі не навів мотивування у зв`язку із чим вона прийшла до висновку, який би свідчив, що менш суворі запобіжні заходи ніж продовження тримання під вартою не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтувала належним чином наявність обставин обрання запобіжного заходу саме у вигляді найсуворішового запобіжного заходу.
При цьому слідчим суддею вже в котрий раз не розглядалась можливість застосувати альтернативний запобіжний захід.
Посилається на те, що слідчим суддею не зазначено в ухвалі будь які посилання на те, що саме з обставин справи, які докази змусили суд дійти висновку про актуальність законодавчо визначених підстав для продовження відносно ОСОБА_7 саме тримання під вартою.
Вказує на те, що під час продовження дії запобіжного заходу суд порушив норми процесуального права, оскільки оскаржувана ухвала суду не містить обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також не містить посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини, а прокурор не довів адекватність такого втручання в право на свободу підозрюваного.
Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 слідчий суддя порушила принцип змагальності сторін у поданні доказів та обгрунтуванні своїх доводів, надавши перевагу стороні обвинувачення.
В порушення ч.2 ст. 194 КПК України слідчий суддя не виконав зобов`язання постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час запобіжного заходу (продовження) прокурор не доведе наявність всіх обставин щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В порушення ст. 199 КПК слідчий суддя продовжила застосування виняткового, найбільш обтяжливого запобіжного заходу за відсутності достатніх фактичних даних, доказів і обґрунтувань застосування найсуворішого запобіжного заходу, не обгрунтована виключність такого підходу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції та вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, в повній мірі, дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Суд врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також обставини визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що наявність ризиків, на підставі яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою йому було обрано, не зменшились, а відтак відсутні підстави для зміни на інший більш м`який запобіжний захід.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість, вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, давали підстави для продовження строку дії саме такого запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність, виписаних в ухвалі суду ризиків, а відтак і про можливість зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, не знайшли свого підтвердження, під час її розгляду апеляційним судом, з врахуванням характеру висунутого обвинувачення та даних про його особу.
Колегія суддів враховує те, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений (обвинувачена) при застосуванні до нього (неї) більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього (неї) процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого, шляхом продовження, останньому, найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Наведені в апеляційній скарзі доводи для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та обставин вчинення злочинів, які були враховані при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Твердження про не наведення обґрунтованих підстав застосування альтернативних запобіжних заходів, не спростовують, встановлених судом обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що обрання відносно обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, належним чином, забезпечить його процесуальну поведінку, усуне продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. А відтак, порушення процесуального закону відсутні.
Доводи захисника з приводу того, що слідчим суддею не зазначені посилання на докази, які змусили суд дійти висновку про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 на домашній арешт, не спростовують таке рішення слідчого судді, з урахуванням тяжкості інкримінованих злочинів, даних про особу підозрюваного, які були враховані при вирішенні питання щодо застосування саме такого виду запобіжного заходу.
Твердження захисника про відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на підставі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Самі по собі наявність у підозрюваного ОСОБА_7 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, у даному випадку, не є визначальним та не дає колегії суддів підстав для його зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.
Інші посилання в апеляційній скарзі захисника не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного перегляду рішення суду та не спростовуються висновків суду першої інстанції.
Згідно ч. 3 п. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.255-1, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.255-2 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4