ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2785/20

Провадження № 11-кп/4820/67/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів

судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів Хмельницької області, українця, гр.України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інваліда III гр., зареєстроване місце проживання та проживаючого по АДРЕСА_1 , не депутата, раніше судимого:
-16.10.2019р. Старокостянтинівським районним судом за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 гривень, який сплатив 30.06.2020 р.,

визнано винним за ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Обрано ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки не відлучатись з місця проживання АДРЕСА_1 в період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 817,25 грн. процесуальних витрат за залучення експерта для проведення судової експертизи №12.1-0752:20 від 25.09.2020р.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 12 вересня 2020р. біля 19 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу приміщення сільського магазину по АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання небезпечних наслідків, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та висловлюючи погрози спричинення тілесних ушкоджень та побоїв, тобто погрози застосування насильства, які не є небезпечними для життя чи здоров`я та які останній сприйняв як реальні, після чого відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 100 грн. та велосипедом марки «Україна», вартістю 640 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , майнової шкоди на загальну суму 740 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 місяць.

Вказує, що в ході досудового розслідування та судового слідства обвинувачений вину визнав, показання суду давати відмовився, потерпілий повідомив суду, що велосипед він обвинуваченому віддав добровільно, а заяву написав під тиском працівників поліції. Зазначає, що показання потерпілого викладені у вироку є спотвореними і не відповідають дійсності.

Звертає увагу суду на те, що протиправне заволодіння обвинуваченим коштами близько 100 грн. у потерпілого є явно малозначною подією, істотної шкоди для потерпілого не містить і такі дії мають усі очевидні ознаки, що визначені у ч. 2 ст. 11 КК України, тому його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 186 КК України.

По епізоду викрадення велосипеду обвинувачений, на його думку, підлягає виправданню.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку потерпілого, який просив не притягати обвинуваченого до кримінальної відповідальності, прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , в частині кваліфікації його дій та призначеного покарання - зміні, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення майна відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів.

Доводи апеляційної скарги захисника про помилковість кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в скоєному визнав. Показав, що ввечері 12 вересня 2020 р. біля магазину по вул. Центральна в с. Григорівка Старокостянтинівського району, він підійшовши до односельця ОСОБА_10 забрав у нього 100 грн. купюрами різного номіналу та велосипед, який через кілька днів добровільно видав працівникам поліції. Зазначив, що на адресу потерпілого не здійснював погроз спричинення тілесних ушкоджень та побоїв.

Під час проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_8 , останній розповів та показав, як він відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 100 грн. та велосипедом марки «Україна» ввечері 12.09.2020р. по вул. Центральній с. Григорівка Старокостянтинівського району у потерпілого ОСОБА_10 при цьому не погрожував останньому (а.п.117-119, 136).

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні відкритого викрадення майна, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 показав, що ввечері 12 вересня 2020 р. біля магазину по вул. Центральна в с. Григорівка Старокостянтинівського району до нього підійшов односелець ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 100 грн. та велосипедом марки «Україна». Зазначив, що погрози спричинення тілесних ушкоджень та побоїв зі сторони ОСОБА_8 не було. В подальшому потерпілий пояснив, що дав велосипед обвинуваченому добровільно. Написав заяву до апеляційного суду, в якій вказав, що обвинувачений нікому нічого не винен і що з вироком не погоджується.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_11 показав, що зі слів потерпілого ОСОБА_10 йому стало відомо, що у нього обвинувачений ОСОБА_8 забрав велосипед та 100 грн. Він сказав йому йти в поліцію і розбиратися. Про погрози спричинення тілесних ушкоджень зі сторони обвинуваченого до потерпілого ОСОБА_10 йому нічого не відомо.

Згідно протоколу олгяду місця події від 14.09.2020р., місцем огляду є територія подвір`я Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області по вул.Попова,2 в м.Старокостянтинові, де виявлено ОСОБА_8 і останній добровільно видав працівникам поліції велосипед «Україна» синього кольору (а.п.61-64).

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №12.1-0752:20 від 25.09.2020р., ринкова вартість велосипеда «Україна» синього кольору станом на 12.09.2020 р. могла становити 640 грн. (а.п.70-75).

Згідно даними розписки потерпілого ОСОБА_10 від 08.10.2020 р., останній отримав від працівників поліції на зберігання велосипед «Україна» синього кольору (а.п.76).

Згідно даними розписки потерпілого ОСОБА_10 від 14.10.2020 р., ОСОБА_8 відшкодував йому матеріальну шкоду в сумі 100 грн. (а.п.137).

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №548 від 29.10.2020р., ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким душевним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, і в теперішній час будь-яким душевним захворюванням не страждає і може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, будь-яких відхилень у нервово-психічному стані не має, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п.123-124).

Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, зокрема, показання обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_10 , суд першої інстанції дав їм правову оцінку, встановив фактичні обставини провадження й дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні відкритого викрадення майна (грабіж).

Водночас при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого суд припустився помилки при кваліфікації вчиненого обвинуваченим.

Достатніх, допустимих та беззаперечних доказів вини обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України, а саме у погрозі застосування насильства зі сторони обвинуваченого на адресу потерпілого не встановлено ні судом першої інстанції, ні апеляційної інстанції.

Згідно ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За таких обставин дії ОСОБА_8 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України.

Оскільки в судовому засіданні поза розумним сумнівом не було доведено застосування обвинуваченим щодо потерпілого насильства, або погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне змінити вирок та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст. 186 КК України на ч.1 ст. 186 КК України і вважати доведеним вчинення ним відкритого викрадення чужого майна потерпілого (грабіж).

Оскільки зміна кваліфікації дій ОСОБА_8 і застосування закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення зменшує ступінь тяжкості, це тягне за собою зміну вироку і в частині призначеного покарання.
Колегія суддів при призначенні покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує, обставини вчинення та ступінь реалізації злочинного наміру ОСОБА_8 , особу обвинуваченого, а саме, що він по місцю проживання характеризується позитивно, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що останній будучи раніше судимим, вчинив нетяжкий злочин, тому суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів у виді арешту в межах санкції закону за який він засуджений.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, колегія суддів визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування заподіяної шкоди.
Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання є рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи з інвалідністю.
Тому ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді арешту, оскільки тільки таке покарання, яке полягає в ізоляції та поміщенні до кримінально-виконавчої установи закритого типу буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, тобто для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року в частині засудження ОСОБА_8 та призначення йому покарання змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст. 186 КК України на ч.1 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 186 КК України покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді