Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.09.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : підозрюваного ОСОБА_5 , та його
захисниці адвокатки ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/386/21, за апеляційною скаргою, яку подала адвокатка ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 серпня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 (далі - слідчий), погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 (далі - прокурор), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Цією ухвалою щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 жовтня 2021 року включно з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів клопотання убачається, що 24 серпня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме у відкритому заволодінні чужим майном, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб. Зі змісту доданого до клопотання витягу з ЄРДР убачається, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000474, внесеного 23.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Відповідно до клопотання, 23.08.2021, о 17:41 год, у ч/ч надійшло повідомлення з № 102 про те, що двоє невідомих осіб 23.08.2021, приблизно о 01:30 год, перебуваючи у с. Соломоново, за попередньою змовою спричинили незначні тілесні ушкодження гр. ОСОБА_9 та відібрали у нього грошові кошти в сумі 150 гривень та мобільний телефон марки Ксіомі Редмі 7. Згідно з протоколом затримання особи, від 24.08.2021, працівниками поліції 24.08.2021, о 07 год 00 хв. затримано ОСОБА_5 за підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що 24 серпня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому заволодінні чужим майном, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб. Слідчий зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка, потерпілого, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен унеможливити ризики, зазначені у клопотанні, позаяк наявність лише передбачених ст. 194 КПК України обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного, не забезпечить реальної можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В ухвалі слідчий суддя визнав, що на час розгляду клопотання слідчого встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. При цьому слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, будучи судимим, наразі за іншим вироком суду звільнений від відбування покарання з випробуванням, під час якого підозрюється у вчиненні цього злочину, неодружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, не працюючий, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду ; може незаконно впливати на свідка, потерпілого, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Так, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні стороною обвинувачення допитано неповнолітнього свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 , чиї показання слідчий та прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, їх допит є важливим під час судового провадження. Наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором під час судового засідання та слідчим за змістом клопотання необґрунтовано. Слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, щодо підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. При цьому, підозрюваному може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у разі внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень (20 х 2270).

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатка ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, а тому вважає, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Свою позицію аргументує тим, що органом досудового розслідування не надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не доведено належним чином неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, на думку апелянтки, висновки слідчого судді про існування передбачених п. 1, 5 ч. 1 с. 177 КПК ризиків, зазначених у клопотанні слідчого,- необґрунтовані. Не погоджується апелянтка і з рішенням слідчого судді у частині визначення розміру застави, позаяк вважає, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 , який перебуває у важкому матеріальному становищі, тимчасово не працює, має непостійні заробітки, не має власного майна. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та адвокатки ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвокатки ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги до органу прокуратури надіслано відповідно до вимог закону; заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин неявки прокурора до апеляційного суду не надходило; сторона захисту не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_5 та його захисниця адвокатка ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог, передбачених ст. 193 КПК України.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: протоколом проведення огляду місця події від 23.08.2021, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 , протолом затримання ОСОБА_5 , на підставі яких 24.08.2021 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про причетність ОСОБА_5 до кримінально-караних діянь, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком та оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі кримінального провадження обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний причетний до вищевказаного кримінального правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: можливого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідка, потерпілого, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженню. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення (відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно та за попередньою змовою), у своїй сукупності з його тяжкістю (вчинено тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, слідчим суддею вірно враховано й дано належну оцінку тим фактам, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, у тому числі й за вчинення злочинів проти власності, підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб, непрацюючий, не має стійких соціальних зв`язків, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги й те, що під час досудового розслідування кримінального провадження стороною обвинувачення допитано неповнолітнього свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 , чиї показання слідчий, прокурор врахувала під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, у зв`язку з чим їхній допит є важливим під час судового розгляду даного кримінального провадження.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Наявність такого ризику доданими до клопотання матеріалами не підтверджується.
Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що наявність передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, підтверджують неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
При цьому, апеляційний суд також бере до уваги й те, що в матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів, зокрема щодо стану здоров`я підозрюваного, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не доведено належним чином неможливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наведеним вище.
Тому, доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту чи особистого зобов`язання, - апеляційний суд також відхиляє, вважаючи, що наведені в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді факти, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, негативні наслідки для суспільства від злочинів проти власності, дані про особу підозрюваного, і обґрунтовано визначив мінімальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального покарання за вчинення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на даному етапі досудового розслідування є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні. Разом із тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 , і такий обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та тяжкими наслідками для суспільства.
Тому, апеляційний суд відхиляє і доводи сторони захисту про те, що розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 .
Посилання на те, що ОСОБА_5 перебуває у важкому матеріальному становищі, тимчасово не працює, має непостійні заробітки, не має власного майна апеляційний суд відхиляє, оскільки такі жодним чином не свідчать про те, що визначений слідчим суддею розмір застави, який є мінімальним відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, є завідомо непомірним щодо підозрюваного із урахуванням того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, поєднаному із застосуванням насильства, і відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства чи погрозою його застосування.
Тому, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При встановленні строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 затриманий 24.08.2021 і цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що у свою чергу свідчить про те, що слідчим суддею визначено строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою та строк дії постановленої ухвали (до 22.10.2021) відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не вказувала.
Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 серпня 2021 року, якою щодо підозрюваного за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, строком на 60 днів, а саме до 22 жовтня 2021 року, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: