ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2407/21 Справа № 210/2141/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000089 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України, яким продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2021 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт чи особисте зобов`язання.
Вимоги апеляційних скарг обгрунтовує тим, що прокурором не надано доказів наявності заявлених ним ризиків, а також доказів того, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Зазначає, що після встановлення порядку дослідження доказів до зали суду не було доставлено жодного свідка по цьому кримінальному провадженню.
Стверджує, що єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є тяжкість вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, що КПК України не передбачено.
Посилається на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України, однак з червня 2007 року закону, який би регулював правовий режим власності на зброю чи встановлював умови володіння такими речами як вогнепальною зброєю згідно спеціального дозволу, на цей час не існує.
Вказує на те, що: - ОСОБА_7 має матір, 1967 року народження, яка є інвалідом ІІ групи по зору, має постійне місце мешкання м. Кривий Ріг, де проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий; - ОСОБА_8 має постійне місце мешкання м. Кривий Ріг, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2021 року включно, також визначено заставу в розмірі 659 100 грн кожному.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, а тому, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, є підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків, які на цей час не допитані, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Окрім того, судом враховано те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 мають постійне місце мешкання, на обліку в наркологічному відділенні та ОКЗ «ПНД м. Кривий Ріг» не перебувають, раніше не судимі, а також, що ОСОБА_7 має матір, яка є інвалідом 2 групи по зору, однак зазначено, що вказані обставини не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутності сторін, які не заявляли клопотання про їх виклик до суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000089 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 20.10.2020 року до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Судом першої інстанції в судовому засіданні, яке розглядалось 22.07.2021 року, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, судом правильно встановлена наявність ризику того, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду, впливати на свідків, які на цей час не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними, особи обвинувачених, а саме, що вони мають постійне місце мешкання, на обліку у лікаря-нарколога не перебувають, раніше не судимі, а тому судом обгрунтовано обвинуваченим продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, вказані ризики були зазначені прокурором в судовому засіданні, встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, слід зазначити, що посилання суду на ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставним, оскільки прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції під час вирішення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою вказаний ризик не був заявлений.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також з урахуванням обставин інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, відповідно до яких обвинувачені діяли за попередньою змовою групою осіб.
При цьому слід зазначити, що судом розглянута можливість застосування до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави.
Твердження захисника про те, що після встановлення порядку дослідження доказів до зали суду не було доставлено жодного свідка по цьому кримінальному провадженню, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказана обставина не є підставою для скасування або зміни обраного обвинуваченим запобіжного заходу, адже судовий розгляд триває, встановлено ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Посилання захисника на те, що наявність ризиків обгрунтовано лише тяжкістю кримінального правопорушення не може бути взято до уваги, оскільки запобіжний захід продовжено з урахуванням всіх обставин, осіб обвинувачених.
Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України, однак з червня 2007 року закону, який би регулював правовий режим власності на зброю чи встановлював умови володіння такими речами як вогнепальною зброєю згідно спеціального дозволу, на цей час не існує, не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Твердження захисника про те, що: - ОСОБА_7 має матір, 1967 року народження, яка є інвалідом ІІ групи по зору, має постійне місце мешкання м. Кривий Ріг, де проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий; - ОСОБА_8 має постійне місце мешкання м. Кривий Ріг, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, не може бути взято до уваги, оскільки судом при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених зазначене було враховано, а тому вказані обставини не підлягають повторному врахуванню, окрім того, колегія суддів вважає, що зазначені обставини не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4