Справа № 133/416/20
УХВАЛА

16.09.2021 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Хмільник клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження заявленого у кримінальному провадженні, внесеному 15.07.2019 до ЄРДР за № 0000576 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебуває вказане кримінальне провадження.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття провадження у справі, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Клопотання мотивоване тим, що 21.11.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, обвинувальний акт надійшов до суду 13.02.2020, тобто, після закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, що в даному провадженні становить два місяці. Строк досудового розслідування не був зупинений, постанова відповідно до ст. 208 КПК не виносилася, строк ознайомлення ОСОБА_4 з матеріалами досудового розслідування тривав з 16.01.2020 по 24.01.2020 (4 дні) про що були складені протоколи, без обізнаності сторони захисту та виконання обов`язку сторони обвинувачення повідомити про завершення досудового розслідування. Строк досудового розслідування не був продовжений. Враховуючи це, ОСОБА_4 просить закрити провадження у справі на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні 20.08.2021 клопотання підтримала, в судове засідання 15.09.2021 не з`явилася, причини її неявки суду не відомі. В судовому засіданні 15.09.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_3 не заперечили щодо розгляду заявленого клопотання за відсутності захисника.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вважаючи його безпідставним.
Суд, вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріли кримінального провадження, дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27.08.2020 скасовано ухвалу Хмільницького міськрайонного суду від 09.07.2020 про закриття, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, кримінального провадження №0000576 та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. При цьому апеляційний суд вказав, що при новому судовому розгляді суду першої інстанції слід ретельно перевірити доводи клопотання обвинуваченого в сукупності з мотивами ухвали апеляційного суду (т. 1 а.с. 166-171).
27.01.2021 року справа надійшла в провадження судді Хмільницького міськрайонного суду ОСОБА_1 , 28.01.2021 року у справі призначено підготовче судове засідання.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, з урахуванням ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
У відповідності до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
В п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Аналіз положень п. 2 ч. 3 ст. 314 та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати, що необхідність закриття кримінального провадження із підстав, на які посилається обвинувачений, законодавець пов`язує виключно із фактом закінчення строків досудового розслідування.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 4-8, т.1) відомості до ЄРДР щодо даного кримінального правопорушення були внесені 15.07.2019 (п. 1 Розділу І), про підозру ОСОБА_4 повідомлено 21.11.2019 (п. 22 Розділу ІІ) (а.с.211-212, т. 2).
27.11.2019 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про надання для ознайомлення усіх матеріалів кримінального провадження (т.2 а.с. 210), 27.11.2019 року йому повідомлено про надання доступу до матеріалів в порядку ст.. 221 КПК України, про що ОСОБА_4 повідомлений 28.11.2019 року (т.2 а.с. 213).

Згідно з наданими матеріалами (т.2 а.с. 199-201, 216-217) та відомостями, що містяться у Розділі ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування:

02.12.2019 в порядку ст. 290 КПК України прокурором надано доручення про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (п.28);

05.12.2019 року прийнято постанову про відновлення досудового слідства (п.29);

10.12.2019 в порядку ст. 290 КПК України прокурором надано доручення про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (п.33),

24.12.2019 року прийнято постанову про відновлення досудового слідства (п.39);

26.12.2019 в порядку ст. 290 КПК України прокурором надано доручення про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (п.40).

Обвинуваченому і його захиснику слідчим СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області повідомленнями від 03.12.2019 №16049/219 та № 16050/219 (т.2 а.с. 214-215) поінформовано про завершення досудового розслідування та відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів. ОСОБА_4 викликався слідчим для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000576 27.11.2019 на 28.09.2019, 28.11.2019 на 29.11.2019, а також на 04.12.2019 шляхом вручення повісток про виклик (т.2 а.с. 203-205).

Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.01.2020 року (а.с. 190, т.2) встановлено строк для ознайомлення підозрюваному ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 з матеріалами кримінального провадження №0000576 по 24.01.2020 включно.
Протоколами про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування (т.2 а.с. 176-180) зафіксовано, що ОСОБА_4 фактично знайомився з матеріалами досудового розслідування з 29.11.2019 до 24.01.2020 року. ОСОБА_4 викликався завчасно повістками до слідчого для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на 04.12.2019 року на 15:00 год (т. 2 а.с. 205), а також на 28.12.2019 року для виконання вимог ст.290 КПК України (т. 2 а.с. 209), на вказаний виклик він прибув, про що свідчить відмітка на звороті повістки.

Обвинувальний акт складено 27.01.2020 (т. 1 а.с. 2-3, п. 69 Розділу ІІ Реєстру).
Обвинувальний акт направлений за підписом начальника Козятинського відділу Калинівської місцевої прокуратури 13.02.2020, вих№34/1-432 та надійшов до суду першої інстанції Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 13.02.2020 року (т. 1 а.с. 1).
Після направлення обвинувального акту до суду 14.02.2020 року ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області зобов`язано слідчого СВ Козятинського ВП ОСОБА_6 повідомити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належним чином про завершення досудового розслідування (т. 2, а.с. 181). 17.02.2020 року ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області зобов`язано слідчого СВ Козятинського ВП ОСОБА_6 повідомити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належним чином про завершення досудового розслідування та надати доступ до матеріалів досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000576(т. 2, а.с. 182-183).

У постанові від 17.02.2021 року у справі № 344/6630/17 колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ВС зроблено висновок про те, що Закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування. Окрім того, закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування.

Отже, досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування.

Строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені статтею 219 КПК України (ч. 5 ст. 219 КПК України).

Наведена норма дозволяє виокремити в межах процедури відкриття матеріалів іншій стороні такий її етап як ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Вочевидь, такий етап має бути реалізований в межах певного проміжку часу («достатній час»). Адже відповідно до ч.10 ст.290 КПК сторонам кримінального провадження надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Фактичне зупинення і відновлення перебігу строків досудового розслідування у зв`язку з ознайомленням з матеріалами та зупинення і відновлення перебігу строків досудового розслідування у зв`язку із зупиненням та відновлення досудового розслідування різняться за своєю суттю, а отже відмінними є їх процесуальні режими.

Відповідно до ч.1 ст.290 КПК, визнавши зібрані докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до його матеріалів.

Початок ознайомлення з матеріалами пов`язаний із надання доступу до них. Таким чином днем зупинення перебігу строків досудового розслідування на підставі ст.290 КПК є день отримання стороною захисту доступу до матеріалів досудового розслідування. Після надання підтвердження сторонами про завершення ознайомлення з цими матеріалами перебіг відновлюється, і строк досудового розслідування закінчується вже в момент звернення до суду з обвинувальним актом.

Разом з тим КПК України не містить положень щодо внесення до ЄРДР відомостей про зупинення та відновлення перебігу строку у зв`язку з ознайомленням з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження.

Згідно зі статтею 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Статтею 28 КПК України передбачається, що кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Статтею 113 КПК встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, в межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК.

Положення ст.290 КПК України не визначають елементів початку і закінчення перебігу строків під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. При цьому «права на захист», невичерпний перелік яких міститься у п.«b» §3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, були запроваджені насамперед для встановлення рівності, наскільки це можливо, між стороною обвинувачення та захисту. Засоби, які повинні бути надані обвинуваченому, обмежуються лише тими, які надають або можуть надати допомогу в підготовці захисту (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Mayzit v. Russia», п.79).

Пункт «b» §3 ст.6 конвенції стосується двох складових справжнього захисту питань можливостей і часу. Це положення передбачає, що дії, пов`язані з ґрунтовним захистом обвинуваченого, можуть включати усе, що «необхідне» для підготовки до судового розгляду. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист у належний спосіб і без обмежень щодо можливостей вживати усіх засобів захисту під час судового розгляду, а також впливати на його результат («Can v. Austria», звіт комісії, п.53; «Gregaиeviж v. Croatia», п.51). Питання щодо належного характеру наданих обвинуваченому можливостей і часу слід вивчати з огляду на обставини кожної справи («Іглін проти України», п.65; «Galstyan v. Armenia», п.84).

ЄСПЛ також наголошував, що поміж засобів, які мають бути надані обвинуваченому, є можливість ознайомлюватись із результатами слідства, накопиченими протягом усього часу його провадження, з метою підготувати свій захист («Huseyn and Others v. Azerbaijan», п.175; «OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», п.538).

Верховний Суд у постанові від 06.04.2021 (справа №520/2598/17) вказує на те, що хоча ефективність захисту не є тотожною досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, але полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб.

Реєстр матеріалів досудового розслідування містить відомості про прийняті рішення від 05.12.2019 та 24.12.2019 про відновлення досудового розслідування (п. 29 та п. 39 розділу ІІ реєстру, т. 1 а.с. 6-7, т.2 а.с. 216, 217). Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 23.03.2020 року (т. 2 а.с. 185-187) постанову слідчого СВ Козятинського ВП ОСОБА_6 від 05.12.19 року та постанову начальника СВ Козятинського ВП ОСОБА_7 від 24.12.2019 року про відновлення досудового розслідування скасовано.

Чинний КПК України не містить застережень щодо преюдиційного значення висновків, які містяться в ухвалах слідчих суддів за наслідками розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, винесені на стадії досудового розслідування. Крім того, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, що є відмінними від повноважень судді при розгляді кримінального провадження на підставі обвинувального акта. Диспозитивність кримінального процесу передбачає, що слідчий суддя та суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень згідно з КПК України.

Обґрунтовуючи доводи заявленого клопотання, обвинувачений ОСОБА_4 посилається зокрема і на те, що рішення про відновлення кримінального провадження були прийняті безпідставно, а за відсутності постанов про зупинення досудового розслідування і його продовження обвинувальний акт, з урахуванням вказаних обставин, переданий до суду після закінчення строків досудового розслідування.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Сторона захисту здійснює збирання доказів зокрема шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів . Ініціювання стороною захисту проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України (ст. 93 КПК України). Таким чином проведення слідчих і розшукових дій є окремим видом збирання доказів, який є виключною компетенцією сторони обвинувачення.

В ході розгляду клопотання сторонами кримінального провадження не заперечувалося, що після відкриття 03.12.2019 матеріалів досудового розслідування в порядку статті 290 КПК України ОСОБА_4 неодноразово заявляв клопотання, пов`язані з необхідністю збирання доказів у даному кримінальному провадженні, і такі клопотання вирішувалися в установленому порядку, в тому числі шляхом проведення слідчих дій.

Завданнями кримінального провадження згідно зі статтею 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень; складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо.

Згідно зі статтею 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно практики ЄСПЛ, ніхто не повинен покладатися на положення Конвенції для того, аби послабити або знищити ідеали та цінності демократичного суспільства. Заборона зловживання правами спрямована на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права і свободи незалежно від того, хто саме (держава, особа або група осіб) вчиняють такі дії.

При розгляді даного клопотання суд надає оцінку досліджуваним обставинам і фактам виключно в межах, необхідних для вирішення питання щодо перебігу строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, після повідомлення про підозру. На даній стадії процесу суд не надає оцінку будь-яким матеріалам і доказам на предмет їх достатності, належності і допустимості, оскільки це виходить за межі доводів заявленого клопотання.

Разом з тим на підставі досліджених матеріалів суд приходить до переконання, що рішення про відновлення досудового розслідування, хоча і були в подальшому скасовані слідчим суддею, однак на момент винесення ухвалювалися слідчим у зв`язку з надходженням від сторони захисту клопотань про проведення окремих процесуальних, в тому числі слідчих дій. Очевидно, що до отримання результатів таких дій ознайомитися з відповідними матеріалами, створеними в процесі їх проведення, неможливо. Вказане не свідчить про неможливість чи існування перешкод в ознайомленні стороною захисту з іншими матеріалами, відкритими їм в порядку ст. 209 КПК України починаючи з 04.12.2019 року - фактичного надання доступу до них.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України). Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Критерії допустимості доказів визначені ст.86 КПК України. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно зі статтею 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд відхиляє посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на недопустимість доказів, наданих стороною обвинувачення при вирішенні даного клопотання, оскільки такі доводи ґрунтуються на його суб`єктивному сприйнятті і тлумаченні змісту норм чинного законодавства і не можуть бути взяті до уваги судом за недоведеністю. Надані обвинуваченим письмові матеріали (в тому числі копії) інформаційних запитів, скарг, відповідей органів державної влади зазначених вище висновків суду не спростовують. Суд також оцінює обставини, на які посилається обвинувачений згідно з ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 17.02.2020 року у взаємозв`язку з іншими доказами і обставинами, встановленими в ході судового розгляду порушеного клопотання.
На підставі повно і всебічно досліджених матеріалів справи суд вважає, що з урахуванням вищевикладеного загальний строк досудового розслідування з часу повідомлення ОСОБА_4 про підозру 21.11.2019 року до подання до суду обвинувального акту 13.02.2020 становить 33 дні за вирахуванням часу, наданого стороні захисту для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України (з 21.11.2019 по 04.12.2019, з 24.01.2020 по 13.02.2020). Доказів, які б свідчили про перешкоджання стороні захисту знайомитися з відкритими матеріалами, в тому числі додатковими, отриманими в ході проведення слідчих дій після завершення досудового розслідування, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття провадження у справі на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених КПК України (ч. 5 ст. 100 КПК України). Питання щодо повернення оргиніалів письмових доказів підлягає вирішенню за результатми розгляду справи в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження №0000576, внесеного 15.07.2019 до ЄРДР по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1