Провадження №1-кп/523/860/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

22.02.2022 року

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0003895 від 15 квітня 2020року із звинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, працюючого не офіційно у службі доставки, проживаючого у цивільному шлюбі, проживаючого фактично за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судомого.

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч.2 КК України:

Встановив:

Судом встановлено, що 15.10.2019 близько 17:00 години особа відносно якої матеріали видалені в окреме провадження, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на стадіоні Одеської спеціалізованої школи № 17 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалінська, 7, побачили неподалік раніш незнайомого їм неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та досягли попередньої змови щодо відкритого викрадення майна останнього з метою незаконного збагачення.
Далі, особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження., який діяв повторно, та ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, наблизилися до ОСОБА_5 та почали з ним розмову, в ході якої висловили вимогу передати їм майно, яке останній носив при собі.
Після чого, ОСОБА_4 , діючи умисно за попередньою змовою із особою матеріали віднонсо якої виділені в окреме провадження., з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосував до ОСОБА_5 насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я останнього, а саме завдав йому удар ногою в область голови та не менш одного удару рукою по обличчю, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді гематоми верхньої повіки правого ока, крововиливу в сполучнотканинну оболонку правого ока, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п 2.3.5 «Правил судово-медичної визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
ОСОБА_5 в свою чергу, щоб уникнути подальшого застосування насильства стосовно себе, вимушено передав особі відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_4 надане йому його матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у користування майно, а саме: мобільний телефон марки «XIAOMI» Redmi S2 3/32 GB, ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, вартістю 4 500 гривень, портативну акустику марки «JBL GO2 (JBLGO2BLK)» Black, ІМЕІ: НОМЕР_3 1- НОМЕР_4 , вартістю 899 гривень, портативну акустику марки «Air music BOMB» - Black, вартістю 1 799 гривень, та зовнішній акумулятор (Power Bank), вартістю 800 гривень.
Після чого, особа відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, відкрито викрали вищевказане майно та з місця вчинення злочину зникли.
У подальшому особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та ОСОБА_4 розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 7 998 гривень.
Обвинувачений вину у вчиненому фактично визнав повністю.
При цьому ОСОБА_4 пояснив, що у день події грав у футбол з ОСОБА_7 , на спортивному майданчику, побачив потерпілого ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , підійшли до потерпілго та почали з ним спілкуватись, потерпілий почав нецензурно сваритись, на що у відповідь обвинувачений ОСОБА_4 , наніс два удари у область голови та тулуба, після чого забрали належний потерпілому рюкзак у якому був телефон, портативна колонка, та зовнішній акумулятор. Викрадене обвинувачений ОСОБА_8 здав до ломбарду на власний паспорт, гроші поділили пополам з ОСОБА_7 . Через деякий час обвинувачений ОСОБА_4 , викупив за власний кошт мобільний телефон потерпілого та повернув його.
Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил
ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.
Суд кваліфікує дії, обвинуваченого ОСОБА_4 , в умисному викрадення чужого майна ( грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.
Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні
При обранні міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання, має цивільну дружину, місце роботи у службі доставки «Глово» відшкодував частково шкоду потерпілому, має намір відшкодувати у повному обсязі, цивільний позов заявлений позивачем ОСОБА_6 - визнав частково
З урахуванням сукупності вищезазначених обставин, які суд визнає, пом`якшуючими, при обранні ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, вважає за можливе застосувати до нього дію ст.ст. 75; 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.
Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За частиною першою статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У даному кримінальному провадженні позивачку ОСОБА_6 визнано законним представником потерпілого. 29.05.2020 нею законним представником потерпілого у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України. Вказаний цивільний позов було приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
З цивільного позову від 20.05.2020 , законим предстваником потерпілого ОСОБА_6 , ( далі -цивільні позивач) , судом убачається, що цивільній позивач у прохальній частині позову просять суд стягнути на їх користь з відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , у рахунок відшкодування моральної шкоди відповідні грошові кошти, а саме 100000 гривень. В свою чергу, позивачем не зазначено в яких долях стягувати з відповідачів ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 , вказану шкоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обставиною, що підлягає доказуванню є, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Виходяи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що необхідно залишити даний позов в частині стягнення моральної шкоди, без розгляду, оскільки розгляд даного позову у вже розпочатому судовому розгляді даного провадження по суті з визначеними у ньому відповідачами, які не визнають позовних вимог в частині моральної шкоди. При цьому суд, роз`яснює цивільному позивачу, що залишення цивільного позову у кримінальному проваджені без розгляду, не перешкоджає їх праву пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Оскільки нормами ст.1190 ЦК передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Отже, матеріальна шкода пред`явлена позивачем до відповідачів ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 , підлягає задоволенню у повному обсязі, стягнути солідарно з ОСОБА_4 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2249 ( дві тисячі двісті сорок дев`ять) гривень.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд
Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 , з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , до вступу вироку у закону силу, обратиу у вигляді особистого зобовязання.
Речові докази вважати повернутими.
Цивільний позов в частині моральної шкоди залишити без розгляду Роз`яснити цивільному позивачу, що залишення цивільного позову у кримінальному проваджені без розгляду, не перешкоджає їхньому праву пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов в частині матеріальною шкоди задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2249 ( дві тисячі двісті сорок дев`ять) гривень.
На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя
Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1