Справа № 752/5083/19
Провадження № 1-кс/752/4893/21
У Х В А Л А

01 жовтня 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судоворму засіданні в приміщенні суду м. Києва клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000171 від 22.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту,

ВСТАНОВИВ:

до провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000171 від 22.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України , про накладення арешту .

В обгрунтування заявлених вимог слідчий зазначив, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 22.02.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Просив накласти арешт на нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту № 000), що належить ТОВ «Л4»

Власники майна на яке просить накласти арешт слідчий у судове засідання не викликалися, оскільки звертаючись з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно просила не викликати у судове засідання його власників, що було прийнято слідчим суддею до уваги при призначенні клопотання до розгляду, а також задоволено перед початком розгляду клопотання.

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 подав до суду клопотання про розгляд заявлених у клопотанні вимог за його відсутності, з викладених у ньому підстав, просив задовольнити.

За правилами ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання про накладенн арешту, фіксування технічними засобами судового засідання не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у судовому засіданні осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього додатки, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про накладення арешту підлягають задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000171 від 22.02.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Кримінальне правопорушення, відомості якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 22.02.2019, кваліфіковано за

ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Під час досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи шляхом використання підроблених документів, шляхом обману заволоділи чужим майном, а саме нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , яким розпорядилися на власний розсуд.

Вказані вище обставини підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч.ч. 10,11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим за погодженням прокурора у клопотанні доведено, що нерухоме майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, і на теперішній час з метою недопущення його відчуження, так як існує реальна загроза його незаконного відчуження, є необхідність в їх арешті.
Метою та підставою накладення арешту на вилучені речі та документи є забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості відчуження зазначених земельних ділянок.
Зважаючи на зазначене вище, слідчий суддя приходить висновку, що слідчим за погодженням прокурора в клопотанні доведено, що з метою забезпечення збереження речових доказів у органу досудового розслідування виникла обґрунтована потреба у накладенні арешту, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000171 від 22.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України , про накладення арешту, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту № 000), що належить ТОВ «Л4» , із забороною відчуження та розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Уповноваженому прокурору Київської міської прокуратури у кримінальному провадженні № 0000171 від 22.02.2019 року забезпечити збереження майна, на яке накладено арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1