Справа № 462/4411/21
провадження 1-кп/462/180/22
У Х В А Л А

11 лютого 2022 року Залізничний районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ;

захисників : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

перекладача: ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених:
ОСОБА_6 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина ,
ОСОБА_7 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Туреччина,
Секера ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Туреччина,
ОСОБА_9 ( ОСОБА_19 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Туреччина,
у кримінальному провадженні №0000115 від 10.12.2020 року, суд
встановив :

На розгляді Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000115 від 10.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27-ч.3 ст.305, ч.3 ст.27- ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотаннями про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_20 ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_7 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_8 ( ОСОБА_18 ), ОСОБА_9 ( ОСОБА_19 ), оскільки такі завершуються 14.02.2022 року.

Прокурор в судовому засіданні підтримав зазначені вище клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, зазначивши додатково про те, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою обрання запобіжного заходу обвинуваченим, не зменшились, а підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.

Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вважають, що їх підзахисному слід змінити запобіжний захід на більш м`який або визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_20 підтримав думку захисників, заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив що почувається дуже хворим, послався на погані умови утримання та харчування.

Захисник ОСОБА_12 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки підозра його підзахисному не доведена, а підзахисному слід змінити запобіжний захід на більш м`який або визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника та зазначив, що не має відношення до вилучених нарокотичних засобів.

Захисник ОСОБА_13 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки прокурором не доведені об`єктивні ризики для продовження дії запобіжного заходу. Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника та просив визначити розмір застави. Обвинувачений ОСОБА_21 підтримав думку захисника послався на свою невинуватість, стан здоров`я, інвалідність та заперечив проти задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи. ЄСПЛ підкреслив, що саме на національні судові органи покладається обов`язок дотримання розумності строків досудового тримання під вартою та встановлення існування вказаного суспільного інтересу з одночасним врахуванням принципу презумпції невинуватості.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наведені в клопотаннях обставини, якими прокурор підтверджує свої доводи, суд вважає, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_22 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27-ч.3 ст.305, ч.3 ст.27- ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.

Суд враховує те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, але по суті дослідження доказів тільки розпочато, дані про особу обвинувачених, та вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:

-ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування обвинувачених від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки обвинувачені є громадянами Республіки Туреччина, не мають сталого джерела доходів, постійного житла та інших соціальних зв`язків на території України, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування. При цьому, кожна окремо з зазначених вище обставин не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування обвинувачених, однак у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження, дає підстави стверджувати про наявність ризику переховування від суду;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків, іншого обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинувачених, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Суд бере до уваги надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у яких звинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та у разі визнання іх винними, ім загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років із конфіскацією майна та враховує надані суду дані, що характеризують їх особи.

Враховуючи принцип змагальності процесу, суд не погоджується з позицією сторони захисту, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки такі доводи об`єктивно не спростовують встановлених ризиків, в останніх відсутні міцні соціальні зв`язки, які б забезпечували їх належну процесуальну поведінку. Прокурором належним чином доведено, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу про які просили обвинувачені та захисники, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки такі заходи не можуть запобігти наявного ризику переховуватися від суду та незаконного впливу на інших учасників справи. Судом не встановлена неможливість тримання обвинувачених під вартою та наявність будь-якої загрози для їх життя чи здоров`я.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюються у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів з корисливих мотивів, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, а також зважаючи на те, щодвомісячний строк тримання його під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що запобіжний захід обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, слід продовжити на два місяці.

Відповідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави оскільки ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд

постановив:
Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 11 квітня 2022 року, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ( ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 11 квітня 2022 року, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_18 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 11 квітня 2022 року, включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_19 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме до 11 квітня 2022 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1 .

Судді: (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно.

Головуючий суддя: ОСОБА_1