ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000532 від 16.06.2020 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівці та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційних скарг і судового рішення суду першої інстанції.

На вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2021 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Цим вироком, ОСОБА_6 , - визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 850 грн..

ЄУНСС №723/77/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/342/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України
Доводи апеляційних вимог.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі не погоджується з вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2021 року, оскільки вважає його необґрунтованим та ухваленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Стверджує, що оскаржуваний вирок винесено на підставі надуманості та брехливих показів як свідка ОСОБА_9 , так і самої потерпілої в силу того, що вони обоє укрили фактаж, що вони в змові між собою й надумано обмовили його, а слідчий ОСОБА_10 не виконуючи своїх прямих обов`язків, зокрема перевірити та подати достовірну інформацію про те, що ОСОБА_9 та потерпіла ОСОБА_7 є подружжям, які ведуть спільно господарство та проживають разом без реєстрації шлюбу понад три роки. За таких обставин вважає, що суд першої інстанції виніс вирок на показах осіб, які в змові між собою, при цьому покази свідка ОСОБА_11 , судом залишено поза увагою, так як вона є його дружиною.

Зазначає, що єдиним прямим доказом, на його думку, який увійшов в основу обвинувального вироку, є протоколи слідчих експериментів за участі потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 .. Мотивуючи у вироку свої висновки про доведеність пред`явленого йому обвинувачення, суд використав як одне з джерел доказів, протоколи слідчого експерименту за участі зазначених вище осіб та письмові докази, що відсутні в матеріалах справи, хоча про них є згадка в реєстрі матеріалів кримінального провадження. Однак, дані протоколи слідчих експериментів не можуть вважатися допустимими доказами у зв`язку з невідповідністю способу їх одержання вимогам Конвенції і нормам національного законодавства.

Вказує на те, що повідомлення про підозру сформовано 22.12.2020 р., тобто досудове розслідування завершилось з порушенням п.1 ч.1 ст. 219 КПК України строків - розумних строків, адже законодавець надав з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру тільки шість місяців.

Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

За таких обставин, вважає, що його вину у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст. 125 КК України не доведено.

Захисник ОСОБА_12 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , в своєму запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 вказав, що доводи та вимоги викладені в апеляції останнього є необґрунтованими й задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

15 червня 2020 року, біля 15 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку за місцем проживання, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, наніс декілька ударів (щонайменше 3) кулаками рук по обличчю та різних частинах тіла ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців: в проекції дуги нижньої щелепи зліва, по середньо-ключичній лінії зліва на рівні 8-9 ребер, садно на верхній губі, дещо зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №145-Е від 19.06.2020 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд вважає що вказане діяння містить склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив виправдати його, як особу, яка не вчиняла жодним чином кримінального проступку за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Прокурор, в судовому засіданні апеляційної інстанції просила апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпіла ОСОБА_7 просила вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Мотиви суду при прийнятті рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги учасника провадження, міркування сторін кримінального провадження з приводу доводів наведених в скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши аргументи апеляційних вимог, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Оцінка доказів згідно зазначеної статті є компетенцією суду, який постановив вирок.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому проступку відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що викладено та наведено докладні мотиви в судовому рішенні.

Всупереч тверджень обвинуваченого щодо відсутності в його діях складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та недоведеності його вини, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому діянні є цілком обґрунтованими, спростовується матеріалами кримінального провадження та доказами наведеними у вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів. Суд у вироку, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, зазначив джерело доказу, фактичні дані, що стосуються обставин кримінального провадження, а також зазначив, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дав з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, а висновки суду, викладені у вироку, виключають сумніви в їх достовірності.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено даних стосовно того, що під час збирання (формування) та процесуального закріплення покладених в основу прийнятого судового рішення доказів було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б давали апеляційному суду підстави для визнання їх недопустимими.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта, оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , за обставин та в обсязі, встановленому у судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Судом було вичерпано всі можливості для отримання доказів, які мали значення для встановлення обставин в даному кримінальному провадженні та прийнято обґрунтоване рішення.

Так, в суді першої та апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 вказав, 15 червня 2020 року він з дружиною побачили, що їх сусідка ОСОБА_7 косить їхні насадження, те що вони посадили в огороді. Вони підійшли до неї . ОСОБА_7 почала нецензурно висловлюватись та вдарила його косою по оку, у відповідь він її відштовхнув і вона впала. Заперечував нанесення їй ударів, він захищався і відштовхнув.

Потерпіла ОСОБА_7 в суді першої пояснила, а в апеляційної інстанції підтвердила, що 15.06.2020 р. у с. Давидівка, ОСОБА_13 наніс їй удар у голову та у нижню щелепу. Разом з ОСОБА_14 була його дружина ОСОБА_15 . Коли вона упала, їй також було нанесено удар по животі, проте вона не бачила хто саме її вдарив, проте свідок ОСОБА_9 бачив хто її бив. Вона відчувала, що на ній зверху сиділа ОСОБА_15 , а ОСОБА_16 стояв.

Такі показання потерпілої ОСОБА_7 в частині локалізації нанесених їй тілесних ушкоджень, механізму і способу заподіяння тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з висновком експерта №145Е від 19.06.2020 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі у громадянки ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці в проекції дуги нижньої щелепи зліва, по середньо-ключичній лінії зліва на рівні 8-9 ребер, садно на верхній губі, де що зліва. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути в результаті не менш як триразової травмуючої дії твердих тупих предметів або від ударів об такі, не виключено внаслідок нанесення ударів кулаками рук і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи та подальшого співударянням об тверду поверхню є малоймовірним.

Показання потерпілої ОСОБА_7 в частині часу та місця вчинення кримінального правопорушення, наслідків у виді легких тілесних ушкоджень, повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 ..

Зокрема, свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції показав, що у червні 2020 р. в обід, він порався на подвір`ї, бачив як ОСОБА_18 пішла косити траву біля огорожі. У той час підійшли до ОСОБА_18 - ОСОБА_16 з дружиною, почався крик один на одного, бачив як вони зловили ОСОБА_19 за волосся, ОСОБА_16 ударив ОСОБА_19 по обличчю та кинув на землю, бив ногою по тілу. Бачив у ОСОБА_20 у руках дріт-катанку, та що вона тягнула ОСОБА_19 за волосся. Він підійшов до них та розборонив. Йому відомо, що в ОСОБА_18 та ОСОБА_21 неприязні відносини.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про необ`єктивність показань свідка ОСОБА_22 через те, що наче він є співмешканцем ОСОБА_7 , оскільки це жодним чином не підтверджено ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції та є голослівними, крім того вказаний свідок повідомив суду про події, які відбувались та очевидцем якої він був, розповів суду про наслідки правопорушення у виді тілесних ушкоджень на тілі потерпілої.

Показання вказаного свідка повністю узгоджуються із сукупністю досліджених доказів в частині часу і місця правопорушення та його наслідків, що свідчить про їх правдивість та відповідність фактичним обставинам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а саме:

- протокол проведення слідчого експерименту з фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_7 , з якого вбачається, що потерпіла в присутності понятих добровільно розказала та показала як ОСОБА_6 підійшов та наніс їй удари кулаком правої руки по обличчю з лівої сторони, потім наніс ще один удар кулаком правої руки по обличчю в область щелепи верхньої губи дещо зліва, після чого вони присіла і він наніс ще декілька ударів по тулубу;

- протокол проведення слідчого експерименту з фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 , з якого вбачається, що останній в присутності понятих добровільно розказав та показав, як ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 , між якими виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_6 наніс потерпілій удари кулаком правої руки по обличчю дещо з лівої сторони, після чого потерпіла впала на землю, перебуваючи на колінах. Потім ОСОБА_6 наніс удар правою ногою в область тулуба (ребер) з лівої сторони потерпілої, а потім наніс ще один удар кулаком руки по обличчю ОСОБА_7 , а дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_11 тримала в цей час потерпілу ОСОБА_7 за волосся.

- висновок експерта №145Е від 19.06.2020 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі у громадянки ОСОБА_7 виявлено ряд тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. При цьому зазначено, що утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень в наслідок падіння з положення стоячи та подальшого співударянням об тверду поверхню є малоймовірним.

За встановленими судом фактичними обставинами провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції поза розумним сумнівом, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він своїми умисними діями спричинив легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_7 ..

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Що стосується порушення строків досудового розслідування і зокрема ст. 219 КПК, на яку посилається апелянт, то вказана стаття регламентує строк досудового розслідування проступку з дня Повідомлення про підозру, яку ОСОБА_6 отримав особисто 22.12.2020 року (а.п.117-119), а ч.3 п.»б» передбачає, що досудове розслідування має бути закінчено протягом 20 діб після такого повідомлення. Вказані вимоги закону повністю витримані досудовим слідством.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду колегією суддів не виявлено даних які б давали підстави вважати, що по кримінальному провадженні допускалися істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення, та які б перешкоджали чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без

задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3