Справа № 191/3408/21
Провадження № 1-в/191/739/21
У Х В А Л А
іменем України

08 грудня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

На адресу суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, а саме з моменту фактичного затримання 14.12.2018 року до 17.06.2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До початку судового засідання засуджений надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, так як вважає, що відсутні законні підстави для його задоволення.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати. Строк відбуття покарання обчислювати з моменту виконання вироку в частині призначеного покарання у вигляді позбавлення волі. Згідно розпорядження суду вирок набрав законної сили 17.12.2018 року.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.04.2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.128, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Строк покарання обчислювати з 14.12.2018 року. Згідно розпорядження суду вирок набрав законної сили 05.05.2020 року. Засуджений за злочин, вчинений ним 06.01.2018 року.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2018 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно довідки СВК-94 початок строку відбування покарання засудженим зазначений 14.12.2018 року, кінець строку : 24.01.2023 року. До СВК - 94 прибув 17.06.2020 року.

До 24 грудня 2015 року в ч.5 ст.72 КК України, яка встановлювала правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому, було зазначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання в разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 ст.72 КК України.

26 листопада 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VII від 26.11.2015 року», яким було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування строку попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції цього Закону) застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

18.05.2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон №2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності 21.06.2017 року. Даним Законом ч.5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції : «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Відповідно до позиції, викладеної у п.107 постанові Верховного Суду від 29.08.2018 рокуу справі 663/537/17 ( провадження № 13-31кс18), зазначено, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.01.2016 року за вих. № 223 20/0/4 16 незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, в судовому засіданні було встановлено, що згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року до ОСОБА_4 не було застосовано попереднє ув`язнення, останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 14.12.2018 року по іншому кримінальному провадженню, а саме за злочини, вчинені ним в період з січня 2018 року по липень 2018 року, за які він був засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.04.2020 року, а тому його попереднє ув`язнення розпочалося саме з 14.12.2018 року, а тому застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII, згідно якого попереднє ув`язнення зараховується як «день за день». У зв`язку з цим відсутні законні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_4 положень Закону № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

На підставі викладеного, ч. 5 ст. 72 КК України, керуючись ст. 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1