ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 433/948/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2742/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі представника ВК ПВК№17 належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 25.06.2021 року, -

ВТСАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання ДУ «Покровська виправна колонія №17» та спостережної комісії Ізюмської РДА Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вказаного вище клопотання взяв до уваги те, що засуджений став проявляти себе позитивно фактично лише з середини 2020 року, хоча в місцях позбавлення волі перебуває з 22.04.2017 року, тобто став проявляти себе позитивно перед відбуттям необхідної частини покарання для умовно-дострокового звільнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.
В скарзі також просить взяти до уваги те, що він став на шлях виправлення, розкаявся у протиправних діяннях та зобов`язується більше не скоювати правопорушення, його позитивну характеристику під час тримання його під вартою, має п`ять заохочень, відсутність дисциплінарних стягнень, після вступу вироку в законну силу приступив до праці, погасив цивільний позов та судові витрати, є інвалідом 3 групи та має тяжкі захворювання.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, позицію прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження та особову справу засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Як вбачається з наявної в матеріалах кримінального провадження характеристики на засудженого ОСОБА_7 , 1986 року народження, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.04.2017 року.

За час утримання в Старобільському слідчому ізоляторі №18 режим тримання не порушував, тому стягнень не мав. За сумлінну поведінку та ставлення до праці мав одне заохочення.

27.05.2019 року прибув до Покровської виправної колонії №17. За час лікування та відбування покарання в установі характеризувався позитивно, дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази. До виконання робіт із благоустрою установи ставився з розумною ініціативою. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримувався правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години. До участі у реалізації програм відноситься добре. Термін застосування ст.82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким за відбуттям половини призначеного строку покарання, а саме -20.05.2019 року. Рішенням комісії виправної колонії від 30.04.2020 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено до одужання. Термін застосування умовно-дострокового звільнення, згідно статті 81 КК України, підлягає після відбуття трьох четвертин призначеного строку покарання, а саме 30.04.2021 року. Відповідно до ст.110 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Стосунки доброзичливі. За вироком районного суду Луганської області від 24.03.2020 року вину у скоєному злочині визнав частково, та мав позов на суму 1669 гр.95 коп., які засуджений погасив у повному обсязі. Являється інвалідом 3ї групи, отримує державну соціальну допомогу по інвалідності. Після звільнення має намір мешкати за адресою: АДРЕСА_1 .

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Неможна залишити поза уваги те, що за висновком попередніх характеристик від 30.04.2020р. характеризувався посередньої, зазначено, що за час відбування покарання не довів свого виправлення, лише стає на цей шлях, застосування до нього ст. 82 КК України вважали доцільним відкласти до одужання, застосування до нього ст. 81 КК України вважали не можливим. Крім того, засудженому 30.04.2020р. було відмовлено у застосуванні пільги, а саме в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким до одужання та в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення.
Викладене свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що рік тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 було визнано недоцільним, про що було оформлено витягом, який засудженим не був оскаржений.
Засуджений ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягається вже в 5те, має 3 не знятих і не погашених в установленому законом порядку судимості, 2 рази умовно-достроково звільнявся від відбування покарання, підставою для чого було переконання ВК і суду у тому, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, проте продовжив після цього вчиняти нові кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно оцінив дані про особу ОСОБА_7 та врахував його стійку злочину, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання та необхідність утримання останнього в умовах ізоляції від суспільства.

Колегія суду критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення та доводи щодо його позитивної характеристики на підтвердження того, оскільки як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений став проявляти себе позитивно лише з середини 2020 року, хоча в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.04.2017 року, тобто в період, який передував періоду відбуття необхідної частини покарання для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування ухвали від 04.12.2020 року є безпідставними.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 25.06.2021 року про відмову в задоволені спільного подання ДУ «Покровська виправна колонія №17» та спостережної комісії Ізюмської РДА Харківської області, поданого щодо засудженого ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3