Справа № 155/1508/21 Провадження №11-сс/802/558/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника володільця майна ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000174 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Начальник дізнання відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до слідчого судді, у якому просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із свідоцтвом про його реєстрацію серії НОМЕР_2 , напівпричепом (цистерною) марки Trailor реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтвом про його реєстрацію серії НОМЕР_4 , які належать ТзОВ «ОРТЕКО ТРАНС», товарно-транспортну накладну № від 22 жовтня 2021 року та дизельне паливо згідно даної товарно-транспортної накладної в кількості 25121,5 кг., які були вилучені 22 жовтня 2021 року працівниками поліції ВП №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, шляхом постановлення заборони відчуження розпорядження та користування таким майном на строк досудового розслідування у кримінальному провадження №0000174.
Ухвалою слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2021 року в задоволенні клопотання начальника дізнання відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_8 про арешт майна відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною і такою що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у зв`язку з тим, що слідчий суддя не взяв до уваги докази, які істотно могли вплинути на його висновки. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника володільця майна, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як встановлено апеляційним переглядом, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так доводячи підставність поданого клопотання слідчий вказував про те, що вилучене майно та документи у відповідності до ст..98 КПК України, являється речовим доказом, адже товарно-транспортна накладна виступала об`єктом вчинення кримінального правопорушення, а автомобіль із напівпричепом (цистерною) знаряддям його вчинення, тому з метою збереження доказів кримінального правопорушення, шляхом позбавлення права розпорядження та користування речами, запобіганню можливостей їх приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, а також проведення швидкого, повного, ефективного та неупередженого досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим матеріали клопотання не містять доказів, які б давали підстави вважати, що зазначене в клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, окрім як визнання майна речовими доказами постановою слідчого.
Крім того, як вірно зазначив слідчий суддя місцевого суду, як на підставу накладення арешту на майно, слідчий посилався на те, що воно є доказом злочину, однак при цьому, таке твердження належним чином не обґрунтовано та не вмотивовано.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000174 від 23 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Згідно з витягом з ЄРДР від 23 жовтня 2021 року, до реєстру були внесені відомості про те, що 22 жовтня 2021 року в селі Сільце Луцького району працівниками поліції в ході забезпечення безпеки дорожнього руху на автодорозі сполученням Львів-Радехів-Луцьк о 19:05 год. зупинено автомобіль марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , із напівпричепом (цистерною) марки Trailor, реєстраційний номер НОМЕР_3 у якому знаходилося 25121,5 кг. дизельного палива. В ході перевірки супровідних документів виявлено ознаки підробки товарно-транспортних накладних на вантаж.
Разом з тим з матеріалів провадження вбачається, що власником майна дизельного палива надані документи про придбання дизельного палива та його законне походження, також в матеріалах справи наявні товаротранспортна накладна на перевезення, незаконність якої стороною обвинувачення не доведена жодним чином.
Крім того слідчий суддя дійшов вірного висновку, що стороною обвинувачення не подано жодних доказів підроблення будь яких документів, а покликання дізнавача на ту обставину що в товаротранспортній накладній не заначено точної адреси доставки вантажу не є фактом підробки чи внесення недостовірних відомостей.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя вірно встановив що слідчим не надано належних, допустимих та достатніх доказів вважати, що майно зазначене в клопотанні, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а саме, що зазначене майно є засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Крім того в ході дослідження матеріалів провадження встановлено, що санкція статті, щодо якої внесено відомості в ЄРДР не передбачає конфіскації майна, як додаткового покарання, а також те, що підозру нікому не пред`явлено.
А тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні начальника дізнання відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , з підстав, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2021 року, про відмову в задоволенні клопотання начальника дізнання відділення поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_8 про арешт майна, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: