ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3551/21 Справа № 204/39/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Нікополь
Дніпропетровської області, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127, ч.2 ст.146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
13 грудня 2021 року задоволені частково клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 строком до 09 лютого 2022 року, визначено заставу у розмірі 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 868 350 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 обов`язків у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави. Задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Доручено прокурору Дніпропетровської області провести перевірки фактів, викладених адвокатом ОСОБА_8 , про належні умови тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в місцях ув`язнення та у разі необхідності негайно вжити заходів для їх усунення.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішити питання про зменшення розміру застави з розміру 868 350,00 грн. на 190 320,00 грн.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказує на те, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується позитивно, був працевлаштований, має хронічне захворювання, тримається під вартою в неналежних умовах та без належної медичної допомоги, мешкав з батьками. Зазначає, що на даний час мати обвинуваченого потребує медичної допомоги, оскільки важко хворіє, потребує постійного догляду та піклування у зв`язку з тим, що не може самостійно пересуватись, та наразі вирішується питання про встановлення інвалідності. Звертає увагу на те, що розмір застави, визначений судом, є непомірним для обвинуваченого, оскільки суд належним чином не оцінив матеріальний стан
ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених
ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження №204/39/21, 13 грудня 2021 року в судовому засіданні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України, що виразилися у незаконному позбавленні волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, із застосуванням зброї, здійснене протягом часу та в умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього відомості (катування), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та доводи обвинуваченого і захисника щодо зміни ОСОБА_7 , запобіжного заходу на більш м`який.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, інкриміноване кримінальне правопорушення за ч.2 ст.127 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.
Також ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою змін їх показань.
Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, та наявність інших кримінальних проваджень відносно обвинуваченого вказують на те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_7 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченим не наведено.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується позитивно, був працевлаштований, мешкав з батьками, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни йому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_7 перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.
Доводи захисника, що ОСОБА_7 має хронічне захворювання, тримається під вартою без належної медичної допомоги апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки з наявних в матеріалах провадження копій медичних документів не вбачається, що ОСОБА_7 потребує ургентного лікування, а інші відомості щодо протипоказань для перебування обвинуваченого в умовах ізоляції відсутні. Відтак, доводи захисника в цій частині апеляційний суд не може вважати прийнятними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними доказами.
Щодо посилання захисника на те, що на даний час мати обвинуваченого потребує медичної допомоги, оскільки важко хворіє, потребує постійного догляду та піклування у зв`язку з тим, що не може самостійно пересуватись, та наразі вирішується питання про встановлення інвалідності, слід зазначити, що на підтвердження зазначених обставин стороною захисту не надано будь-яких підтверджень.
Твердження захисника, що розмір застави, визначений судом, є непомірним для обвинуваченого, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки судом суму застави визначено з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого і обставин кримінального правопорушення, та буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
13 грудня 2021 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4