Справа № 522/3029/22
Провадження № 1-кс/522/1988/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Дагестан РФ, громадянина Російської Федерації, росіянина, непрацюючого, не маючого постійного місця мешкання, раніше не судимого,
в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000204 від 28.04.2021 року, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , просить суд змінити підозрюваному запобіжний захід у кримінальному провадженні за №0000204 від 28.04.2021 року, з тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на наступний запобіжний захід:

- особисте зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків;

В обґрунтування клопотання адвокат посилається наступне.
СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження 0000204 від 28.04.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.

10.02.2022 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу, якою продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підзахисного ОСОБА_4

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Життя підзахисного ОСОБА_4 в зв`язку із перебуванням в умовах ізоляції та військового стану в Україні, зазначеними обставинами знаходиться під загрозою.

Введення військового стану в Україні, в розумінні положень ст. 201 КПК України, є новою обставиною, яка не розглядалася слідчим суддею.

Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Статтею 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право кожного на життя, яке охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Згідно з міжнародними угодами, стороною яких є Україна, зокрема Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (ст. 6), це право не є абсолютним. У певних, визначених законом випадках допускається свідоме припинення людського життя. Забороняється тільки "свавільне" його позбавлення.

Санкція жодної зі статей Особливої частини КК України не передбачає покарання у вигляді смертної кари.

Протокол № 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка підписана від імені України, встановлює повне скасування смертної кари.

Право на життя є правом, яке безпосередньо входить до сфери відповідальності держави за його здійснення. Це не означає, однак, тільки обов`язок поваги права на життя з боку держави. На останню покладається також обов`язок захищати вказане право.

Складовою частиною цього права є також право кожного захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, процесуальних обов`язків.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово вказував, в тому числі і в рішеннях за скаргами проти України, що відповідно до подп. "З" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, обов`язковою умовою взяття підозрюваного під варту, а також при продовженні строку тримання під вартою, невід`ємною частиною гарантій проти довільного застосування цього запобіжного заходу виступає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, не стільки за примхи слідства, скільки за оцінкою всіх поданих матеріалів до суду.

«Обгрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які переконують об`єктивного спостерігача, в нашому випадку суд, який розглядає питання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , що, можливо, ця особа вчинила злочин (Постанова ЄСПЛ від 16.07.2009 по справі Царьков (Tsarkov) проти Російської Федерації, скарга N 16854/03).

При недостатності доказів, причетності особи до злочину взяття особи під варту буде незаконно, а також продовження строків тримання під вартою, навіть якщо слідство має дані, що вказують на небезпеку приховування його від слідства тощо.

У рішенні «Влох проти Польщі» від 19 жовтня 2000 року, Європейський суд вказав на те, що наявність «обґрунтованої підозри» вимагає, щоб покладені в основу факти можна було обґрунтовано вважати такими, що вписуються в диспозиції однієї зі статей, які характеризують в кримінальному кодексі кримінальна поведінка.

Зазначає, що необхідно врахувати, що зі спливом часом будь-які ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого зменшуються чи взагалі зникають, а отже і зникає необхідність у застосуванні виключного запобіжного заходу.

На думку захисника, перебування підзахисного в умовах слідчого ізолятору, може призвести до невиправних наслідків.

У зв`язку із наведеним, усі перелічені обставини свідчать про те, що ризики, які враховувалися при обранні міри запобіжного заходу, суттєво зменшилися та є підстави для зміни запобіжного заходу відносно підзахисного з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

У зв`язку з вищевикладеним, адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 .

Позиція учасників судового розгляду.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти доводів клопотання захисника, просив слідчого суддю відмовити в задоволенні вказаного клопотання у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Звернув увагу, що усі доводи викладені в клопотанні були розглянуті апеляційним судом 01.03.2022 року при розгляді апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу. Вказав, що з цього часу жодна обставина не змінилася.

Адвокат ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні не заперечували щодо розгляду клопотання за відсутності підозрюваного.

Враховуючи військову агресією Збройних Сил Російської Федерації проти нашої Держави та впровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, конвойний підрозділ припинив свою роботу та не доставив підозрюваного до приміщення суду. Провести судове засідання в режимі відеоконференції не має можливості з технічних причин.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_3 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою інші більш м`які запобіжні заходи, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як встановлено під час судового розгляду клопотання, в провадженні слідчого відділу відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП перебуває кримінальне провадження №0000204 від 28.04.2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.4 ст.190 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

30.07.2021 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 25.09.2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.08.2021 року вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін.

20.09.2021 року заступник начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

23.09.2021 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.10.2021 року вказану ухвалу слідчого судді залишено без змін.

22.09.2021 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до 28.01.2022 року.

В подальшому, строк тримання під вартою ОСОБА_4 неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси, в останнє ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2022 року ОСОБА_4 строк тримання під вартою був продовжений до 16.02.2022 року.

Постановою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 02.02.2022 року визначено підслідність кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2, ст.255, ч.4 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року за слідчим відділом відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2022 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до десяти місяців, тобто до 13.07.2022 року.

08.02.2022 року слідчий слідчої групи заступник начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернулась з клопотанням до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про продовження ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.03.2022 року (номер провадження: 11-сс/813/1361/22, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2022 року, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року залишено без змін.

Зокрема, Одеський апеляційний суд в своїй ухвалі від 01.03.2022 року констатував правильність висновків слідчого судді щодо необхідності продовження застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були зазначені в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 14.01.2021 року.

Окрім цього, відповідно до викладених в мотивувальній частині ухвали Одеського апеляційного суду від 01.03.2022 року підстав, щодо тяжкості та обґрунтованості пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_4 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні та вжити заходів щодо знищення, переховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , та дає суду можливість дійти висновку про обґрунтованість ухвали слідчого судді.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу, а тому з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування підозрюваного, на думку апеляційного суду, не знизився та продовжує існувати.

Більш того, слідчий суддя вважає, що на теперішній час в умовах введеного 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 воєнного стану в Україні, який був затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, можуть існувати обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_4 , який є громадянином Російської Федерації, зможе вчинити реальні спроби щодо переховування від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд у своїй ухвалі прийшов до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та продовжує існувати.

Крім того, з урахуванням обставин інкримінованого злочину, існує ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК, знищення, переховування або спотворення підозрюваним будь-якої із речей, що має істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено та задля його завершення необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування при обранні відносно нього іншого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя визнає необґрунтованими, оскільки зазначений запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися нездатним гарантувати запобігання встановленим ризикам, з огляду на обставини, зазначені вище.

Вивчивши клопотання захисника ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, вважаю, що підстав для зміни застосованого запобіжного заходу у судовому засіданні не наведено.

Ризики, які були враховані під час обрання, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрані та перевірені неодноразово судами І та ІІ інстанцій, не зменшились та ще мають місце.

Крім того, слідчий суддя вважає що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а підстави для зміни запобіжного заходу, на які посилається адвокат, є недостатніми та передчасними в рамках вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про зміну підозрюваному запобіжного заходу, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196, 201, 202, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, - відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Відповідно до вимог ст.ст. 201, 309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1