УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАНИ

15 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 686/2452/20
провадження № 51-3726ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 червня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 29 квітня

2020 року частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про встановлення процесуальних строків для закінчення досудового розслідування, у кримінальному провадженні № 0001906 від 14 квітня

2015 року та зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні

№ 0001906, відомості щодо якого внесені 14 квітня 2015 року до

Єдиного реєстру досудових розслідувань, негайно з часу постановлення ухвали слідчого судді, здійснити процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити, відповідно до ч. 2

ст. 283, ч. 1, ч. 4 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК)

у відповідності до ст. 110 КПК, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 174 та ст. 203 КПК

стосовно підозрюваної ОСОБА_7 в межах кримінального провадження

№ 0001906 від 14 квітня 2015 року.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 червня 2020 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2020 року, оскільки її було подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 червня 2020 рокуу зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджують, що всупереч правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17, їх було позбавлено права на апеляційне оскарження, а тому суд апеляційної інстанції незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

дослідивши зміст оскаржених судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ст. 310КПК, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється

в апеляційному порядку. Тобто, касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Крім того, згідно положень ст. 424 КПК рішення слідчого судді не можуть бути предметом перевірки судом касаційної інстанції, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 цього Кодексу щодо таких судових рішень.
У зв`язку з цим оскарження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в касаційному порядку ухвали слідчого судді не ґрунтується на законі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала слідчого судді не може бути переглянута в порядку касаційної процедури, а тому у відкритті касаційного провадженняв цій частиніслід відмовитина підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК.
Що стосується оскарження ухвали апеляційного суду, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Частиною 1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. До числа цих ухвал не відносяться ухвали слідчих суддів щодо встановлення строку для вчинення процесуальних дій. Тому ухвала слідчого судді, якою частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про встановлення процесуальних строків, за законом не підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури.
За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню

не підлягає, і відмовивши у відкритті провадження за апеляційною скаргою скаржників на вищевказану ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Таким чином, твердження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що суд незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження, суперечать наведеним вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи касаційної скарги щодо необхідності врахування висновку, викладеного

у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року № 5-142кс(15)17 з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року (№ 13-19кс18 та № 13-16cво18), є необґрунтованими, оскільки в даному кримінальному провадженні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 було розглянуто у порядку, передбаченому ст. 114 КПК, а отже слідчий суддя ухвалив рішення в межах повноважень, наданих йому КПК.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, у касаційній скарзі не наведено.
Крім того, вимога ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,викладена у прохальній частині касаційної скарги, зокрема, щодо ухвалення касаційним судом рішення про відмову

в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про встановлення процесуальних строків для закінчення досудового розслідування, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених ст. 436 КПК.
Щодо вимоги скаржників про поновлення строку на касаційне оскарження, то зважаючи на те, що Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, питання про поновлення строку на касаційне оскарження не вирішується.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2020 року

та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 червня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3