Справа № 474/735/20
Провадження № 1-кс/474/408/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.11.21року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

без участі:

дізнавача у кримінальному провадженні ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000073 від 25.10.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
05.11.2021 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням про скасування арешту майна, обгрунтовуючи його тим, що в рамках кримінального провадження №0000073 ухвалою Врадіївського районного суду було накладено арешт на рушницю НОМЕР_1 та рушницю МР-27ЕМ № НОМЕР_2 , з метою збереження речового доказу. Посилався на те. що з моменту накладення арешту на зброю минув значний проміжок часу, що на його думку було достатнім для проведення з нею необхідних слідчих (розшукових) дій, а тому вважає що у досудового розслідування відпала потреба в застосування арешту зброї.

Заявник, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, на його розгляд не з`явився.

Дізнавач СД ВП №2 ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду клопотання, на його розгляд не з`явилася, звернувшись з заявою (вх. № 4385 від 05.11.2021р.) в якому заперечила проти задоволення клопотання, посилаючись, на те що досудове розслідування №0000073 за ч. 1 ст. 129 КК України (24.10.2020 р. ОСОБА_4 перебуваючи по вул. Миру в с. Покровське, на підтвердження своїх погроз вбивством, що мали місце на протязі 6 місяців, здійснив декілька пострілів з рушниці в бік ОСОБА_5 , створивши реальні підстави побоюватися за своє життя, та він же вказаної дати погрожував вбивством ОСОБА_6 , та взявши рушницю, здійснював в його напрямку вистріли, в результаті чого пошкодив автомобіль та створив реальні підстави побоюватися за своє життя) триває, та рушниця у ньому визнана речовим доказом. Також зазначили про неможливість надання для огляду слідчим суддею матеріалів вказаного кримінального провадження з огляду його перебування у ВД ГУНП в Миколаївській області.

Враховуючи приписи ст.172 КПК України, якою визначено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, вважає доцільним розглянути питання про арешт майна, без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання, виходячи із наступного.

25.10.2020 року до ЄРДР за №0000073 внесено відомості на підставі заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про те, що 24.10.2020 р. ОСОБА_4 перебуваючи по вул. Миру в с. Покровське, на підтвердження своїх погроз вбивством, що мали місце на протязі 6 місяців, здійснив декілька пострілів з рушниці в бік ОСОБА_5 , створивши реальні підстави побоюватися за своє життя Та він же вказаної дати, у вказаному місці погрожував вбивством ОСОБА_6 , та взявши рушницю, здійснював в його напрямку вистріли, в результаті чого пошкодив автомобіль та створив реальні підстави побоюватися за своє життя. Правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 129 КК України;

27.10.2020 року слідчим суддею Врадіївського районного суду Миколаївської області накладено арешт на майно, - рушницю НОМЕР_1 та рушницю НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_4 , заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування, будь яким особам з метою збереження речового доказу;
Згідно роздруківки від 05.11.2021р. витягу з ЄРДР №0000073 досудове розслідування триває.

За приписами п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданнями арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, втрати, знищення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 цієї ж статті). У цьому випадку арешт накладається на майно якщо воно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України що речовим доказом є об`єкти які містять в т.ч. інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно з абз. 2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт було накладено необґрунтовано.
Виходячи з положень КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо наявності підстав для скасування арешту майна станом на час розгляду клопотання.

Отже, порушуючи питання про скасування арешту майна, слід, зокрема, належно довести, що подальше застосування цього заходу є недоцільним внаслідок відсутності потреб.
На ці обставини й посилався заявник, вказуючи, що досудове розслідування проводиться вже тривалий проміжок часу, а тому, на його думку, у органу досудового розслідування була можливість провести усі необхідні слідчі дії зі зброєю.

Між тим, як слідує, із відповідної ухвали слідчого судді, арешт на рушниці було накладено як на такі, що відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та на підставі п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів.

Також слід відмітити, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1ст. 131 КК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні (п. 2 ч. 3ст. 132 КПК України).

А тому, на думку слідчого судді, при з`ясуванні цього питання, - потреби у заході такого типу, слід виходити, окрім іншого, з місця норми, яка передбачає можливість скасування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту (ст. 174 КПК) у структурі КПК. Зокрема те, що вона віднесена до Глави 17 «Арешт майна» Розділу ІІ - «Заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування», та ураховувати факт, того, що потреба у тому чи іншому заході може відпасти тільки тоді, коли перестала існувати мета з якою він був застосований.
При цьому, кримінальний процесуальний закон України визначає таку імовірну можливу мету, як передумову арешту: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди ( ч.2 ст. 170 КПК України).

Та у цьому випадку, в ході судового розгляду не було встановлено факту, того що мета, з якою накладався арешт на рушниці відпала, а тому говорити про те, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба є передчасним.

Більш того, слідчим суддею, в ході даного судового розгляду, установлено, що наразі досудове розслідування триває.

Крім того, виходячи із норм КПК України, як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду може мати місце необхідність, у тому числі, й огляду речого доказу, у даному випадку, рушниць.

При цьому, не слід забувати, що питання призначення експертизи може виникнути і в ході судового розгляду, що прямо випливає із норми ч.1 ст. 332 КПК України, а експерт, у свою чергу, як учасник кримінального провадження, вправі заявляти клопотання у порядку положень ст. 69 того ж Кодексу, у тому числі, й щодо надання йому доступу до об`єкту дослідження.

За такого, слідчий суддя приходить до однозначного висновку,що потреба визначена п.1 ч. 2ст. 170 КПК України, на даному етапі досудового розслідування є наявною, а тим більше, дійсною.
Це вказує на те, що підстави для скасування арешту майна, визначені ч.2 ст. 174 КПК України, як то, відпала потреба у застосуванні цього заходу, немає, що позбавляє слідчого суддю вчинити процесуальну дію, про яку йдеться у клопотанні.
Тому клопотання задоволенню не підлягає.
Та у цьому випадку, потреби судового провадження і необхідність забезпечення всебічного, повного і об`єктивного встановлення істини у справі, у тому числі, й шляхом збереження вказаних речових доказів, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи володільця майна і перебувають у «справедливому балансі» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, у даному випадку, власника зброї.

Керуючись 1-29,131-132,174,369-372,376 КПК України,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 поданого в рамках кримінального провадження №0000073 від 25.10.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.129 КК України, про скасування арешту на майно накладеного ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області 27.10.2020 року,- на рушницю МЦ-2112 № НОМЕР_4 , рушницю МР-27ЕМ № НОМЕР_2 , та повернення цих речей власнику відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (пяти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1