ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1913/21 Справа № 202/2402/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, учасника бойових дій, не одруженого, не працюючого, малолітніх дітей та людей похилого віку на утриманні не маючого, раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні № 0000373,-
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 год. 00 хв. 20 січня 2022 року включно.
Визначено заставу у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 190 320 (Сто дев`яносто тисяч триста двадцять гривень 00 копійок) гривень, та роз`яснені підозрюваному його процесуальні обов`язки у разі внесення суми застави.
Слідчий суддя врахував наявну обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, враховуючи ступень тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу останнього, який переховувався та може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та дійшов до висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
В апеляції:
- захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.5 ст.194 КПК України.
Зменшити розмір застави з урахуванням вимоги п.2 ч.5 ст.182 КПК України до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторона обвинувачення не надала слідчому судді жодного доказу того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного буде недостатньо для запобігання ризикам, передбаченими ст.177 КПК України і не забезпечить його належну процесуальну поведінку.
Зазначає, що висновки слідчого судді є хибними, оскільки докази про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення є сумнівними, за своїм характером є припущенням.
Крім того, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_5 має на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, батько інвалід 2 групи, має державну нагороду Міністерства оборони України, за місцем проживання характеризується позитивно.
Щодо застави захисник, зазначає, що підозрюваному обраний максимальний розмір застави, з урахуванням матеріального становища, перебування на утриманні підозрюваного батьків похилого віку, є завідомо непомірним для підозрюваного.
Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
Згідно матеріалів справи слідує, що 21 квітня 2020 року до ЄРДР за № 0000373 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
06 травня 2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а 22 листопада 2021 року останнього було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя в повній мірі з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема: протоколами допиту свідків; протоколом огляду грошових коштів, які були використані для проведення оперативної закупки у підозрюваного; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів перед проведенням оперативної закупки; протоколами огляду добровільно виданих предметів після проведення оперативної закупки; протоколами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи під час яких, за допомогою технічних засобів для негласної відео зйомки були зафіксовані факти збуту наркотичних засобів ОСОБА_9 ; висновком судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; речовими доказами речовинами, придбаними в ході оперативної закупки, що містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, іншими матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, колегія суддів відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 та який, зокрема, відноситься до категорії тяжких злочинів і за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а тому, враховуючи, що ОСОБА_5 , не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та доведеного джерела доходу, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання, враховуючи, що ОСОБА_5 бачив особу, яка здійснювала оперативну закупку, має можливість встановити повні анкетні дані свідків, понятих, які були присутні під час проведення слідчих дій за даним кримінальним провадженням, є усі підстави вважати, що останній може незаконно впливати на вказаних осіб з метою змусити змінити свої покази відносно нього, а також оскільки підозрюваний займається незаконною діяльністю тривалий час, не має офіційного джерела для існування існує висока вірогідність продовжити кримінальну діяльність.
Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо сумнівості доказів причетності ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушень, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованих злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що ОСОБА_10 має на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, батькза інваліда 2 групи, має державну нагороду Міністерства оборони України, за місцем проживання характеризується позитивно, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.
Стосовно доводів захисника, що заставу ОСОБА_5 потрібно зменшити, то апеляційний суд вважає їх безпідставними.
Так, як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
В ч. 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя визначаючи розмір застави ОСОБА_5 врахував, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обґрунтовано визначив заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 190 320 грн., не є непомірним для підозрюваного, що в повній мірі узгоджується з вимогами зазначених норм КПК України, якими передбачено обов`язок слідчого судді визначити розмір застави достатньої для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, що також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_5 з визначенням застави відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4