КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/646/2021 Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000777,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кучаків (Кірове) Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, виправдано у зв`язку із відсутністю в діях його складу злочину.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, доведена повністю та підтверджується дослідженими судом доказами, які суд безпідставно не взяв до уваги, що істотно вплинуло на його висновки.
Прокурор вказує на те, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є знайомими обвинуваченого, тобто зацікавленими особами, а тому їх показання не можуть бути допустимими доказами; показання потерпілого ОСОБА_12 в частині нанесення йому тілесних ушкоджень не узгоджуються із показанням ОСОБА_8 ; суд безпідставно відкинув показання свідка ОСОБА_13 в тій частині, що вона бачила, як ОСОБА_8 заходив до магазину, тримаючи в руці предмет, схожий на пістолет, а також показання свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що відразу після здійснення пострілів ОСОБА_8 повернувся назад до магазинів, тримаючи в руці пістолет. Також, на переконання прокурора, суд незаконно визнав недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів від 22.08.2016, 10.09.2016 за участю свідка ОСОБА_13 , від 22.08.2016 та 10.09.2016 - за участю потерпілого ОСОБА_15 , від 22.08.2016 - за участю свідка ОСОБА_16 , оскільки вони проведені в порядку, встановленому КПК України.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказала, що протоколи проведення слідчих експериментів від 22.08.2016 та від 10.09.2016 за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , а також за участю потерпілого ОСОБА_15 складені поза межами процесуальних строків, встановлених ст. 219 КПК України; змінивши в суді обвинувачення, прокурор визнав нові фактичні обставини, які не узгоджуються із даними протоколів про проведення слідчих експериментів; прокурором не доведені суб`єктивні та об`єктивні ознаки вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Потерпілі ОСОБА_15 та ОСОБА_17 подали до суду апеляційної інстанції заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; повторно дослідивши наявні у матеріалах кримінального провадження письмові докази, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно обвинувального акту 10.04.2016 близько 10:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в центральній :частині с. Сулимівка Бориспільського району Київської області, неподалік магазину "Едельвейс", розташованому по вул. Першотравнева, 2В, вчинив хуліганські дії за наступних обставин.
ОСОБА_8 за власними особистими потребами, вирішив зайшов на ділянку місцевості розташовану між зазначеним магазином "Едельвейс" та магазином за адресою: вул. Першотравнева, 4 в с. Сулимівка Бориспільського району Київської області, при цьому взяв із автомобіля марки "Рено" (на якому він в якості пасажира прибув до вказаного місця) пістолет марки "Форт-12Р" калібром 9 мм, на право зберігання та носіння якого він мав відповідний дозвіл МВС України, заряджений не менше ніж двома холостими набоями калібру 9 мм.

ОСОБА_8 , розуміючи, що перебуває у центральній частині с. Сулимівка Бориспільського району в денний час у безпосередній близькості від місця скупчення людей, безпричинно, порушуючи громадський порядок та спокій громадян, здійснив два постріли із зазначеного пістолету у повітря.
Відразу після здійснення пострілів ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, а саме, показово тримаючи пістолет в руці, демонструючи таким чином свою зневагу та зверхність до оточуючих людей, у яких це викликало обґрунтоване занепокоєння та тривогу, підійшов до магазину "Едельвейс" та зупинився безпосередньо перед входом до магазину поруч із власником магазину ОСОБА_12 .
На зроблені йому обґрунтовані зауваження з боку ОСОБА_12 щодо неприпустимості проведення пострілів біля людяного місця та неприпустимості находження зі зброєю в руках біля входу в магазин, що створює небезпеку для присутніх, відреагував агресивно, та, продовжуючи стояти біля входу до магазину, погрожуючи застосуванням до ОСОБА_12 фізичного насильства, замахнувшись, спробував нанести ОСОБА_12 удар. Вчасно відреагувавши на зазначені протиправні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ухилився, внаслідок чого уникнув удару, після чого ОСОБА_8 впустив пістолет на землю поруч.
ОСОБА_15 - людина похилого віку із інвалідністю, який пересувався за допомогою тростини, який був присутнім під час зазначених хуліганських дій ОСОБА_8 і також зробив йому зауваження щодо неприпустимості проведення пострілів біля людяного місця та необхідності припинення хуліганських дій.
Проте, не бажаючи припиняти свої протиправні дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, ОСОБА_8 , діючи умисно, застосовуючи фізичну силу, штовхнув ОСОБА_18 , внаслідок чого він втратив рівновагу та впав, зазнавши фізичного болю, та зміг піднятись лише за допомогою сторонніх.
Зазначені протиправні дії ОСОБА_8 , вчиненні ним безпосередньо перед входом до магазину "Едельвейс", створили перешкоду у його нормальній роботі, оскільки перебування ОСОБА_8 із пістолетом в руці, агресивно та зухвало реагуючого на обґрунтовані зауваження присутніх, відлякувало покупців та унеможливлювало їх потрапляння всередину.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України надані докази:

-витяг з кримінального провадження № 0000777 від 11.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (т. 1 а.с.192);
-постанова заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_19 від 14.07.2016 року про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000777 від 11.04.2016 року (т.1 а.с.191);
-постанова про зміну групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000777 від 11.04.2016 року, від 19.09.2016 року, за підписом першого заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_20 (т.1 а.с.190);
-протокол огляду місця події від 10.04.2016 року (земельної ділянки, розташованої між продуктовим магазином " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", по АДРЕСА_3 та продуктовим магазином, що по АДРЕСА_3 з фотоілюстрацією до даного протоколу (т.1 а.с.194-195, 196-198), який почато о 21 год. 07 хв., закінчено о 21 год. 40 хв., проведеного слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_21 , в присутності понятих: ОСОБА_22 , ОСОБА_13 ); в ході даної слідчої дії оглянуто територію даної земельної ділянки, де на відстані 2 м, з лівої сторони від магазину "Едельвейс" серед травяного покриву виявлено та вилучено два металеві предмета жовтого кольору, зовні схожі на гільзи калібру 9 мм з маркуванням "SRB 9 mm R.A. Bians";

-постанова слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_23 від 11.04.2016 року про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000777 від 11.04.2016 року (т.1 а.с.199);
-протокол додаткового огляду місця події від 22.08.2016 року ділянка місцевості вулиця Першотравнева, яка розташована в с. Сулимівка Бориспільського району Київської області, з фотоілюстрацією до даного протоколу (т.1 а.с.200-201, 202-204), проведеного слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_23 , за відсутності понятих, відповідно до якого оглянуто частину вул. Першотравнева, яка розташована в центральній частині с. Сулимівка, та зафіксовано місце розташування об`єктів інфраструктури села, на вказаній ділянці вулиці;
-висновок судово-балістичної експертизи № 19/4-01/333 від 16.08.2016 з ілюстративною таблицею до нього, який зроблений на підставі постанови слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_23 від 05.07.2016 року (т.1 а.с.205-206), наданого старшим експертом сектора дослідження зброї відділу КВД Київського обласного НДЕКЦ МВС України ОСОБА_24 (т.1 а.с.208-209, 210), з якого вбачається, що надані на дослідження два предмети схожі на гільзи, являються стріляними гільзами холостих набоїв калібру 9 мм Р.А., виготовлених на національному підприємстві Бланстрой, Прага, які стріляні із самозарядної зброї калібром 9 мм Р.А., ймовірно з пристрою "Форт-12Р" калібром 9 мм Р.А.;
-витяг із мережі Інтернет, посвідчений підписом слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_23 , в якому зазначені технічні характеристики травматичного пістолету "Форт-12Р" (т.1 а.с.211-221);

-протокол проведення слідчого експерименту від 22.08.2016 року та фототаблицю до нього (т.1 а.с.222-225, 226-227), а також протокол проведення слідчого експерименту від 10.09.2016 року та фототаблицю до нього (т.1 а.с.228-230, 231), за участю свідка ОСОБА_13 , в присутності двох понятих, відповідно до яких свідок ОСОБА_13 на місці події розповіла про обставини вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 , а також про нанесення останнім побоїв ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , 10.04.2016 року в АДРЕСА_3 . Відомості, які зафіксовані у вказаних протоколах, повністю суперечать її показанням, наданими в ході її безпосереднього допиту в суді в якості свідка;
-протокол проведення слідчого експерименту від 22.08.2016 року та фототаблицю до нього (т.1 а.с.232-234, 235-236), а також протокол проведення слідчого експерименту від 10.09.2016 року та фототаблицю до нього (т.1 а.с.237-239, 240), за участю потерпілого ОСОБА_15 , в присутності двох понятих, яким встановлено, що потерпілому ОСОБА_15 було запропоновано показати, на місці події, обставини вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 , зокрема і по відношенню до нього, та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень з боку останнього, на що він погодився;
-протокол проведення слідчого експерименту від 22.08.2016 року та фототаблицю до нього (т.1 а.с.241-244, 245), за участю свідка ОСОБА_16 , в присутності двох понятих, відповідно до яких свідок ОСОБА_16 на місці події розповіла про обставини вчинення хуліганських дій ОСОБА_8 . Відомості, які зафіксовані у вказаному протоколі, повністю суперечать її показанням, наданими в ході її безпосереднього допиту в суді в якості свідка;
- копія дозволу МВС України № 10062, виданого ОСОБА_8 24.06.2015 року, на право зберігання та носіння спецзасобу пістолета "Форт-12Р" калібр 9 мм, № НОМЕР_1 , який дійсний до 14.02.2017 року (т.2 а.с.1), та копія довідки № 8/4-6337, за підписом начальника НДЕКЦ при Головному управлінні МВС України в місті Києві ОСОБА_25 , від 16.04.2015 року, видана ОСОБА_8 для пред`явлення в підрозділ дозвільної системи УГБ МВС України за місцем постановки на облік зброї пристрій НСД "Форт-12Р" калібр 9 мм, № НОМЕР_1 (т.2 а.с.2).
Суд першої інстанції допитав свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ретельно дослідив докази, надані стороною обвинувачення, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, навів мотиви, з яких взяв за основу одні докази та відкинув інші, та, на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме: грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто хуліганства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, попри заявлене прокурором клопотання про повторне дослідження усіх доказів обвинувачення: допит потерпілих, свідків, дослідження письмових доказів, сторона обвинувачення всупереч положенням ч. 3 ст. 23 КПК України не спромоглася забезпечити до суду апеляційної інстанції явку свідків та потерпілих осіб, у зв`язку із чим у подальшому прокурор у судовому засідання суду апеляційної інстанції відмовився від клопотання у частині допиту потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 .

Зі змісту вироку вбачається, що у суді першої інстанції потерпілі відмовилися давати показання на підставі ст. 63 Конституції України, зазначивши, що взагалі не бажають брати участь у розгляді даного кримінального провадження.
З огляду на те, що принцип безпосередності доказів на стадії апеляційного розгляду не є абсолютним і сам апелянт визначає питання, які мають бути предметом перевірки апеляційним судом, колегія суддів апеляційної інстанції, дотримуючись принципів диспозитивності та безпосередності (з урахуванням позиції сторони обвинувачення), обмежилася дослідженням письмових доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, та, повторно не досліджуючи докази в частині допиту потерпілих та свідків (за клопотанням прокурора), погоджується з мотивами суду першої інстанції, викладеними в вироку суду щодо цих доказів, і бере за основу ту оцінку, яка їм дана місцевим судом.

Так, за встановлених судом фактичних обставин, що знайшли своє підтвердження дослідженими під час судового розгляду доказами, суд першої інстанції обґрунтованого дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 застосував травматичну зброю, а саме: здійснив два постріли з пістолета марки "Форт-12Р" калібром 9 мм з метою захистити себе від нападу зграї собак, спроби відлякати їх, а не через бажання протиставити себе суспільству та продемонструвати явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, що виключає наявність хуліганського мотиву в діях обвинуваченого, оскільки самозахист не може бути визнаний безпричинним порушенням громадського порядку, і стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що дії ОСОБА_8 були поєднані з очевидним для нього грубим порушенням громадського порядку, вчинені з мотиву явної неповаги до суспільства та супроводжувалися особливою зухвалістю, тоді як з`ясування таких обставин має істотне значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України.
Показання, які дали у суді першої інстанції свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 щодо фактичних обставин, спростовують дані протоколів про проведення слідчих експериментів щодо обставин події за участю цих же осіб; крім того, слідчі експерименти у даному випадку не містять ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчують виключно проголошення свідками показань щодо фактичних обставин, тобто фактично є допитом, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України.
Жоден із вказаних свідків не підтвердив у суді, що ОСОБА_8 своїми діями порушив громадський порядок чи спокій громадян, демонстрував свою зневагу та зверхність до оточуючих людей, показово тримаючи пістолет у руці, ігнорував загальноприйняті правили поведінки в суспільстві у чому пред`явлено обвинувачення ОСОБА_8 .

Також із показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , убачається, що конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_12 обумовлений неприязними стосунками, які склалися між ними задовго до події, при цьому дії ОСОБА_8 не носили тривалого характеру та були спрямовані лише відносно потерпілого, припинились одразу після отримання ним удару від ОСОБА_12 , після чого обвинувачений не вчиняв будь-яких дій, а разом зі своїми родичами, які допомогли йому піднятися, самостійно та спокійно, ніхто його не вгамовував, залишив місце події.
При цьому жоден із допитаних у судовому засіданні свідків, які були безпосередніми очевидцями події, що відбувалася 10.04.2016 року поряд із магазином "Едельвейс" в с. Сулимівка Бориспільського району Київської області, не підтвердили той факт, що дії ОСОБА_8 містили небезпеку для життя чи здоров`я присутніх осіб поряд із магазином "Едельвейс", а навпаки зазначили, що всі присутні поводили себе нормально, не звертаючи будь-якої уваги на ОСОБА_8 , продовжуючи займатися своїми особистими повсякденними справами. В матеріалах справи також відсутні такі докази.
Також відповідно до показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , ОСОБА_8 не застосовував фізичну силу по відношенню до потерпілого ОСОБА_15 , а лише якимось необережним рухом руки відштовхнув його, щоб останній не заважав їм, оскільки в момент, коли він підійшов, вже відбувалася словесна перепалка між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_15 від такого поштовху не впав, а просто присів на асфальт, обпершись спиною об автомобіль, який був припаркований поряд, враховуючи його стан здоров`я, який є людиною похилого віку із інвалідністю, що пересувається за допомогою тростини. Будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_15 не отримав.
Твердження прокурора про те, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є неналежними та недопустимими доказами, оскільки зазначені свідки знайомі обвинуваченого та перебувають з ним в дружніх відносинах, є безпідставними, позаяк показання вказані особи дали безпосередньо у суді і інших доказів на їх спростування - процесуально спроможних, - стороною обвинувачення не надано.
При вирішенні питання про винність обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце, та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

Аналіз доказів вказує на те, що в діях ОСОБА_8 відсутня така кваліфікуюча ознака як особлива зухвалість, а відтак відсутній і склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п. 29-30 рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Визнання доказів допустимими є прерогативою національного права, а саменаціональні суди уповноважені оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.п.53, 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно приписів ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, з точки зору належності, допустимості та достовірності, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження і постановити законний та обґрунтований вирок, а також підстав для його скасування, у тому числі й тих, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням наведеного вирокБориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019, яким ОСОБА_8 виправдано за ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - без задоволення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4