ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/2026/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/323/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

01 жовтня 2021 р. Суддя судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі ОСОБА_2 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши 01 жовтня 2021 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в приміщенні Тернопільського апеляційного суду в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №596/2026/19 за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2021 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі. Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

В строк, передбачений процесуальним законом, від обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 надійшли апеляційні скарги, за якими 30 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Прокурор до розгляду справи по суті подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , в якому, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити нові кримінальні правопорушення, - просить продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Вказує, що, враховуючи наявність вироку, що підтверджує винуватість ОСОБА_6 , застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вищевказаних ризиків. Звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доводи прокурора на підтримку клопотання, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання прокурора та просили обрати цілодобовий домашній арешт, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходжу до висновку, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з наступного.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи правову конструкцію ч. 3 ст. 331 КПК України, якою передбачена можливість продовження тримання під вартою до спливу двомісячного терміну, приймаючи до уваги необхідність забезпечення апеляційного розгляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 , якого визнано винним вироком суду за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, та його захисника ОСОБА_5 , зважаючи на те, що обвинувачений визнаний винним у вчиненні особливо тяжкого злочину, відсутність будь-яких даних, які могли б бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а також фактичні обставини справи, - ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення продовжують існувати, - приходжу до висновку про необхідність продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до розгляду його апеляційної скарги та скарги захисника, але не більше ніж на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 197, 199, 331, 405, 419 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Копію ухвали направити для виконання до державної установи Чортківська установа виконання покарань (№ 26).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Тернопільського
апеляційного суду ОСОБА_2