Справа № 308/8485/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/482/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2021.

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на бездіяльність начальника ГУ НП в Закарпатської обласної ОСОБА_9 , яка полягає у несвоєчасному реагуванні та ненаданні відповідей на подану заяву та клопотання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 01.10.2021 на адресу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла вищевказана скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якій заявники просять зобов`язати начальника ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 розглянути їх заяву та клопотання., а також надати відповідь у відповідності до норм КПК України. Свої вимоги заявники мотивували тим, що 04.08.2021до Закарпатської обласної поліції на ім`я начальника ОСОБА_9 ними подано заяву стосовно викрадання надр держави, неналежного проведення розслідування кримінального провадження № 0000040 від 17.07.2018 за ч.2 ст.240 КК України та не виконання постанови Верховного касаційного суду від 21.05.2019 (справа № 5008/988/2011). Також зазначають, що 04.08.2021 подано клопотання стосовно забезпечення безпеки ОСОБА_6 , його сім`ї та їхнього майна відповідно до п.5 ч.1 ст.56 КПК України, яке в межах визначеного законом строку не розглянуто.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що зміст скарги заявників фактично стосується бездіяльності, яка не підлягає оскарженню, при цьому вказав, що керівник органу Національної поліції не є суб`єктом, дії чи бездіяльність якого можуть бути оскаржені у порядку ст.303 КПК України. Відтак, оскаржувана заявниками бездіяльність, на думку слідчого судді, не відповідає положенням чинного кримінального процесуального законодавства, виходить за межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора, слідчого, дізнавача, які визначені ст.303 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу слідчого судді від 01.10.2021 та призначити скаргу до нового судового розгляду в суді першої інстанції. Вважають, що ухвала суду є незаконною, оскільки суперечить вимог ст.303 КПК України. Вказують на те, що вони звернулись із заявами на ім`я керівника ГУ НП в Закарпатській області з приводу неналежного розслідування кримінального провадження, у тому числі подали заяву про застосування щодо них заходів безпеки, яка в межах передбаченого законом строку не розглянута. Предметом оскарження є не розглянута заява про застосування заході безпеки, що, відповідно до п.6 ч.1 ст.303 КПК України

-2-

підлягає оскарження під час досудового розслідування. Вказують на те, що слідчий суддя дійшов хибного висновку, що бездіяльність керівника поліції не може бути оскаржена в порядку ст.303 КПК України, оскільки саме він, як посадова особа координує та організовує роботу поліції, а відповідно несе відповідальність за дотримання законодавства, у даному випадку пов`язаного з розглядом їхньої заяви про застосування заходів безпеки. Окрім того, у апеляційній скарзі порушено питання про поновлення строку апеляційного оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку заявники вказують на те, що ухвалу слідчого судді від 01.10.2021 отримали поштовим відправленням тільки 07.10.2021, що позбавило їх можливості оскаржити судове рішення у встановлений ст.395 КПК України п`ятиденний строк.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, осіб які подали апеляційну скаргу, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

З матеріалів провадження вбачається, що ухвала про відмову у відриті провадження за скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була постановлено у їх відсутності, а її копію вони отримали 07.10.2021, таким чином колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження не пропущений.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Відповідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до слідчого судді зі скаргою в якій вказували на бездіяльність, що виразилась у не розгляді їх клопотання про застосування заходів безпеки відповідно до п.5 ч.1 ст.56 КПК України та неналежного проведення розслідування кримінального провадження №0000040 від 17.07.2018 за ч.2 ст.240 КК України та невиконання постанови Верховного касаційного суду від 21.05.2019 справа №5008/988/2011, начальником ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 .

Рішення про відмову у відкритті провадження слідчого судді мотивовано тим, що заявник звернувся до слідчого судді з вимогами, які не можуть бути оскаржені, відповідно до вимог ст.303 КПК України на досудовому провадженні.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

-3-

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 у справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини, завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлена в нормах кримінального права.

Положення ч.1 ст.24 КПК України передбачають, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого. дізнавача або прокурора має відбуватись з дотриманням певних умов чинного кримінального процесуального закону, які є спеціальними по відношенню до загальних.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, дізнання чи прокурора під час досудового розслідування.

Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено у статті 303 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно з вищезазначеною нормою, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у
-4-
визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого, дізнавача чи прокурора обмежуються ч.1 ст.303 КПК України.
Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновкам слідчого судді стосовно того, що заявником подано скаргу, яка не підлягає розгляду в порядку ст.303 КПК України, оскільки оскаржена бездіяльність не належить до предмету оскарження, відповідно до зазначених положень КПК України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ч.1 ст.36, ч.5 ст.40, ч.1 ст.40-1 КПК України визначено, що прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Як вбачається зі змісту поданої заявниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скарги, в ній йдеться про бездіяльність начальника ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 , яка полягає у не розгляді поданих заяв та клопотань; зобов`язанні вчинити певні дії, тобто заявниками фактично оскаржується бездіяльність не прокурора, яким здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у конкретному кримінальному провадженні, чи слідчого, який здійснює таке, а оскаржується бездіяльність саме начальника ГУ НП в Закарпатській області.
На досудовому розслідуванні саме слідчий, прокурор або дізнавач приймають рішення про проведення процесуальних та слідчих дій , здійснюють інші організаційні заходи спрямовані на забезпечення кримінального провадження, у тому числі ті, про які вказують у своїй скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо забезпечення заходів безпеки.

-5-

Тобто, в даному випадку слідчий, прокурор або дізнавач реалізують свої дискреційні повноваження, а саме право діяти за певних умов на власний розсуд у межах закону, в межах строку досудового розслідування. Крім того, відповідно до ч.1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, керівник органу Національної поліції не є суб`єктом, дії чи бездіяльність якого може бути оскаржена у порядку ст.303 КПК України. Відтак, оскаржувана заявниками бездіяльність не відповідає положенням чинного кримінального процесуального законодавства, виходить за межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора, слідчого, дізнавача, які визначені ст.303 КПК України.
Доводи заявників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони мають право на звернення до слідчого судді в порядку ст.303 України щодо бездіяльності керівника поліції, оскільки саме він очолює та здійснює безпосереднє керівництво поліцією жодним чином не спростовує вище викладені висновки.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволенні апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду скаржником не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2021, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на бездіяльність начальника ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 , на несвоєчасне реагування та ненадання відповідей на подану заяву та клопотання без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: