ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/1835/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/387/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участю:

представника потерпілої ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/387/21 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Зборівського районного суду від 04 листопада 2021 року щодо неї за ч.1 ст.125 КК України,- ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 в її користь 9660,02 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, а також 9350 грн. понесених нею витрат на правову допомогу.

З вироку суду слідує, що 31 липня 2021 року приблизно о 22:00 год ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 (до 01.02.2021 року Зборівського району), Тернопільської області, поблизу житлового будинку ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, під час словесного конфлікту із останньою, нанесла їй 1-2 удари лівою рукою в область голови зліва, а також потягнула за волосся.

Внаслідок умисних дій, спрямованих на спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, ОСОБА_8 умисно заподіяно ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді травматичної епіляції (видалення) волосся лобово- скроневої ділянки волосистої частини голови зліва, синця носа, синця лівої скроневої ділянки, що поширюється на виличну ділянку, крововиливу червоної облямівки нижньої губи зліва, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову та стягнення витрат на правову допомогу.

Зокрема, зазначає що згідно обвинувального акту та вироку суду ушкодження зубів у ОСОБА_9 не є наслідком її протиправних дій оскільки таких тілесних ушкоджень вона не заподіювала, тому вважає що витрати на стоматологічні послуги в сумі 2000 грн., які оплатила потерпіла 02.09.2021 року суд стягнув безпідставно.

Також вважає необгрунтованими витрати в сумі 720 грн. для відновлення естетичного вигляду потерпілої, а саме перукарські послуги, з покраски, стрижки та відновлення волосся, які оплачені нею згідно товарного чеку від 02.09.2021 року, оскільки вони не мають жодного відношення до спричинених нею потерпілій тілесних ушкоджень (подія сталася саме 31.07.2021 року, тобто за місяць до їх понесення).

Також просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів у сумі 3820 грн., оплачених потерпілою на придбачання пального для транспортного засобу, яким вона добиралась з місця свого проживання с.Бзовиця до м. Зборів(15 км) у період з 06 серпня по 07 вересня 2021 року у звязку з відсутністю доказів того хто придбавав вказане пальне та з якою метою.

Вважає що судом безпідставно стягнуто з неї на користь потерпілої 5000 грн. моральної шкоди оскільки не було з`ясовано, які саме істотні зміни відбулися в житті ОСОБА_9 та як вони відобразились на її психологічному стані, оскільки жодних підтверджень щодо погіршення психологічного стану потерпілої суду не було надано.

Посилається на те, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 9350 грн. є завищеним та таким, що не відповідає складності справи, оскільки суд не співставив час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт з обсягом наданих ним послуг, оскільки у справі відбулося лише одне судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який при вирішенні скарги поклався на думку суду, представника потерпілої, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в апеляційній скарзі апелянтом не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг також не подавали, відповідно вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України як спричинення легких тілесних ушкоджень є вірною.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд дотримався вимог ст.ст.50,65-67 КК України, зокрема, врахував тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, обставину, яка помякшує її покарання - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують , дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває та вірно визначив покарання у виді штрафу, яке є достатнім та необхідним для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. З чим погоджується і колегія суддів та яке не оспорюють сторони кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апелянта щодо безпідставного задоволення судом цивільного позову потерпілої та стягнення понесених витрат на правову допомогу колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною першою статті 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до вимог абз. 7 п. 2) ч. 3 та абз. 6 п. 2) ч. 4 ст. 374 КПК України у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються як підстави для задоволення цивільного позову, так і рішення про цивільній позов.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 по справі №465/4621/16-к зазначила, що відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стягуючи з обвинуваченої на користь потерпілої моральну шкоду у сумі 5000 грн. виходив з наступного.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.95 з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги глибину фізичних, душевних, емоційних, моральних страждань, яких потерпіла зазнала внаслідок вчинення щодо неї злочину, їх тривалість, які також тяжкість вимушених змін у житті потепілої, які полягали у порушенні звичного способу її життя, оскільки вона змушена була відвідувати медичну установу, слідчого та суд для проведення з нею слідчих дій та участі у судових засіданнях, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відшкодування спричиненої їй моральної шкоди у сумі 5000 грн, яку стягнув у відповідності до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, розмір якої відповідає вимогам розумності та справедливості.

Разом з тим, колегія суддів не повністю погоджується з рішенням суду що до вирішення пред`явленого ОСОБА_9 цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Як вбачається з матеріалів провадження, позивач ОСОБА_9 , звернулася із позовом до ОСОБА_8 про відшкодування понесеної матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування у сумі 2863 грн. 02 коп.; 3820 грн. - на заправку транспортного засобу ; 257 грн. - за медичне обстеження, сплачених на рахунок КНП Зборівська лікарня; а також 720 грн. за перукурські послуги щодо відновлення волосся, згідно товарного чеку від 02.09.2021 року ФОП ОСОБА_10 та 2000 грн. за стоматологічні послуги ФОП ОСОБА_11 від 02.09.2021 року.

Згідно з вироком суду, потерпіла 31.07.2021 року зазнала легких тілесних ушкоджень у виді травматичної епіляції (видалення) волосся лобово-скроневої ділянки волосистої частини голови зліва, синця носа, синця лівої скроневої ділянки, що поширюється на виличну ділянку, крововиливу червоної облямівки нижньої губи зліва, які згідно висновку експерта №713 від 04.08.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоровя, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше як 6 днів.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

На підтвердження понесених позивачкою витрат на придбання медикаментів нею надано суду фіскальні чеки на суму 2863,02 грн., однак, колегія суддів вважає що стягненню підлягають лише кошти у сумі 221,20 грн. за придбання препарату дексалгін згідно фіскального чеку № від 03.08.2021 року, оскільки його було рекомендовано потерпілій лікарем Зборівської районної лікарні Григорєвою Д., що вбачається з амбуларної карти потерпілої.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє лікарськє призначення щодо необхідності придбання потерпілою інших медикаментів, перевіривши їх найменування колегія суддів виходить з того, що вони призначені переважно для лікування органів кишково шлункового тракту, ушкодження яких внаслідок скоєння злочину не мало місця та придбані майже через місяць після отримання нею легких тілесних ушкодень, тому вважає їх стягнення безпідставним.

З цих же причин колегія суддів також вважає, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто кошти за проходження потерпілою ультразвукового дослідження органів черевної порожнини від 06.08.2021 року (а.с. 37); зроблений нею аналіз сечі загальний від 09.08.2021 року (а.с. 38), отримані стоматологічні послуги на суму 2000 грн. згідно чеку від 02.09.2021 року оскільки ОСОБА_9 внаслідок вчинення злочину не було заподіяно ушкоджень зубів та органів черевної порожнини.

Згідно направлення дільничого лікаря №9230-8513-0730-8531 від 09.08.2021 року (а.с. 38) потерпіла проходила медогляд у Зборівській районній лікарні з приводу отриманої травми та сплатила згідно фіскального чека від 06.08.2021 року (а.с. 39) за медогляд 76 грн., крім того, 06.08.2021 року вона також сплатила на рахунок Зборівської районної лікарні за медогляд згідно чеку № від 06.08.2021 року кошти у суму 181 грн., в цей день з с. Бзовиця Зборівської ТГ до смт.Зборів вона добиралась на автомобілі, на пальне вона витратила кошти у сумі 730,10 грн згідно фіскального чеку №66 від 06.08.2021 року ПАТ Укрнафта , які суд першої інстанції вірно стягнув з обвинуваченої на її користь.

При цьому, колегія суддів вважає необгрунтованим стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої витрат на пальне та газ згідно фіскальних чеків від 01.09.2021 на суму 642,90 грн, від 27.08.2021 на суму 654,90 грн., від 27.08.2021 на суму 1261,70 грн. та від 07.09.2021 на суму 530,40 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні докази того що потерпіла відвідувала медустанову, слідчого чи зявлялась на розгляд справи в суд у дні вказані дні, а також нею не представлено відповідний розрахунок щодо необхідності витрати пального у вказаному обємі для проїзду з населеного пункту, в якому вона мешкає до медустанови, слідчого чи суду.

Згідно товарного чека за перукурські послуги від 02.09.2021 року ФОП ОСОБА_10 сплачено 720 грн. (а.с. 39), оскільки потерпіла понесла вказані витрати на відновлення волосся, його стрижку та покраску після епіляції під час заподіяння їй тілесних ушкоджень колегія суддів вважає що її стягнуто з обвинуваченої підставно, а тому доводи апелянта в цій частині відхиляє.

Таким чином, враховуючи те, що потерпілою у повному обсязі не доведено понесені нею витрати на відшкодування матеріальної шкоди , заподіяної кримінальним правопорушенням, колегія суддів приходить до висновку про те, що слід зменшити їх розмір, стягнувши з ОСОБА_8 на користь потерпілої кошти у сумі 1928,30 грн.

Разом з тим, перевіряючи обгрунтованість стягнутих з обвинуваченої на користь потерпілої понесених витрат на правову допомогу в сумі 9350 грн. колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат на правову допомогу.

Згідно з ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потепілого всі здійснені ним та документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу представником потерпілої надано суду першої інстанції, досліджено судом та приєднано до матеріалів кримінального провадження, зокрема: ордер про надання правової допомоги від 12.10.2021 року, укладеного між ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_6 (а.с. 22); розрахунок витрат щодо надання правової допомоги ОСОБА_9 від 18.10.2021 року на суму 9350 грн. (а.с. 44), яка складається з надання консультацій- 600 грн., підготовки процесуальних документів, у тому числі адвокатських запитів, долучення доказів- 250 грн., написання цивільного позову- 3500 грн та представництво інтересів потепілої у судах- 5000 грн.; оплата яких підверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 18.10.2021 року на суму 9350 грн. (а.с. 46).

Стосовно вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Іст/Вест Альянс Лімітед проти України виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим( рішення у справі Ботацці проти Італії № 34884/97).

Виходячи з того, що позивачкою обгрунтовано необхідність понесення вказаних витрат на правову допомогу, оплату вказаних коштів адвокату, їх сума є співмірною зі складністю справи, наданим обсягом послуг у судах, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зменшення їх розміру.

Отже, апеляційну скаргу обвинуваченої слід задовольнити частково, вирок суду змінити в частині стягнення матеріальних витрат, зменшивши їх розмір до 1928,30 грн. В решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Зборівського районного суду від 04.11.2021 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 1928,30 грн. витрат в відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді