233 № 233/5573/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді : ОСОБА_1 ,

за

участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка, Донецької області, в рамках окремої процесуальної дії «питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000945 від 06 серпня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13, ч. 2 ст.115КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000945 від 06 серпня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13, ч. 2 ст.115КК України.
Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки не перестали існувати обставини та ризики, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу останньому, яке підтримав в судовому засіданні та наполягав на його задоволенні, вважаючи, що інші, більш м`які засоби не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник заперечував щодо клопотання прокурора посилаючись на безпідставність та необґрунтованість ризиків та зважаючи на тривалий розгляд кримінального провадження, наявність стійких соціальних зв`язків та погіршення стану здоров`я обвинуваченого в умовах ізоляції, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, зазначивши, що ризики, вказані у клопотанні прокурора постійно повторюються, докази у кримінальному провадженні неналежні, а матеріали зібрані з невірною кваліфікацією, у зв`язку з чим сторона обвинувачення, постійно заявляючи зазначені клопотання, порушує його права.
Вислухавши думку учасників судового засідання, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки керівника апарату Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, суддя Костянтинівського міськрайонного суду ОСОБА_6 з 06 грудня 2021 року по 19 грудня 2021 року включно перебуває у відпустці.
Згідно з абзацом 5 п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Враховуючи ту обставину, що головуючий суддя у кримінальному провадженні ОСОБА_6 не може бути присутньою під час розгляду клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за можливе розглянути клопотання прокурора іншим суддею зі складу колегії суддів.
За загальними правилами статті 331 КПК України у разі спливу строку утримання обвинуваченого під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не перевищує двох місяців.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 грудня 2021 року включно.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності продовження та зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд вважає, що на час розгляду справи, не зникли існуючи ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може спробувати: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на зміну показів свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст.115КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з санкцією від 10 до 15 років позбавлення волі, або до довічного позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.5 ч.2 ст.183КПК України. Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 може спробувати: переховуватися від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення може бути визнане ним більш небезпечним, ніж втеча, у зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді; незаконно впливати на зміну показів свідків, оскільки у разі перебування обвинуваченого ОСОБА_5 на свободі, він може спробувати шляхом переконання, домовленості, або залякування змусити свідків змінити їх свідчення на свою користь; вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні даного кримінального правопорушення в період не знятої та не погашеної судимості, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, соціально не адаптувався та через невеликий проміжок часу знов обвинувачується у вчиненні іншого умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з тих підстав, що у обвинуваченого ОСОБА_5 в умовах ізоляції погіршився стан здоров`я, оскільки на вказане захисником не надано жодного офіційного підтвердження, а посилання захисника на наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків та тривалий розгляд кримінального провадження, самі по собі не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 17 грудня 2021 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо провини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.1 ст.177КПК України, вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню, тоді як у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Зважаючи увагу на посилання сторони захисту щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 , слід зобов`язати завідувача Бахмутської міської медичної частини - повідомляти суд про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , періодично, кожні два тижня, у строк утримування в умовах ізоляції.

З урахуванням ч.4 ст.183КПК України, зокрема за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. 331КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

В задоволенні клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст.115КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 05 лютого 2022 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Зобов`язати завідувача Бахмутської міської медичної частини - повідомляти суд про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , періодично, кожні два тижня, у строк утримування в умовах ізоляції.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1