Справа № 675/1816/21
Провадження № 1-кп/675/22/2022
У Х В А Л А
"16" лютого 2022 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання - Гук- ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000654 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 по 19 лютого 2022 року включно. До спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим, оскільки у даному провадженні ще не завершений судовий розгляд, не допитані свідки та обвинувачений.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши думку прокурора та потерпілої, які підтримали подане клопотання і просили продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення клопотання та просили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви", № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд враховує, що обвинувачений є вдівцем, офіційно не працевлаштований, має на утриманні трьох дітей.

Із матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства.

Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який відносяться до особливо тяжкого та має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів.

На думку суду, суворість можливого покарання у випадку доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду, водночас усі дані про особу ОСОБА_5 не спростовують висновків про існування такого ризику.

Свідки у даному кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитані. З огляду на положення ч. 4 ст. 95 КПК України ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Отже, продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, що в свою чергу свідчить про те, що ймовірність реалізації обвинуваченим цього ризику, а також ризику втечі не зменшилася на даний час.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Суд констатує, що ризики, що стали підставою для застосування і продовження запобіжного заходу, продовжують існувати, а тому строк тримання під вартою необхідно продовжити на 60 днів.

Суд вважає, що суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, згідно з якими лише продовження строку дії застосованого раніше запобіжного заходу зможе запобігти ризику можливого ухилення від суду, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду, до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, розмір застави судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 95, 177, 178, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 16 квітня 2022 року включно, без можливості внесення застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1