Справа № 442/3434/21
Провадження № 1-кс/442/2005/2021
У Х В А Л А
про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

"21" грудня 2021 р. місто Дрогобич Львівської області

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Лесі Українки, буд. 32, заяву цивільних позивачів (потерпілих у кримінальному провадженні) ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах заяви відсутній), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах заяви відсутній) про відвід судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 від участі у розгляді кримінального провадження № 442/3434/21, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

В Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області знаходиться кримінальне провадження №442/3434/21 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 21.10.2021 року ухвалою в цій справі суддя ОСОБА_7 постановив застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Покладено на ОСОБА_6 обов`язок здати на зберігання суду свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України за наявності таких та своє посвідчення водія. Строк дії даної ухвали до 21.12.2021 включно. 13.12.2021 року ухвалою судді ОСОБА_5 у задоволенні клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом, а саме правом керувати транспортним засобом обвинуваченому ОСОБА_6 відмовлено. Мотивацією такого рішення є те що прокурор у своєму клопотанні посилається на норми ст. ст. 148, 150 КПК України, однак вищезгаданими положеннями Кримінально-процесуального кодексу України не передбачено звернення прокурора з клопотанням про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом до суду під час судового провадження. На думку судді ОСОБА_5 суд має право лише продовжити строк тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом, що уже застосоване в ході досудового розслідування, згідно зі ст. 153 КПК України. Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не погоджуються з ухвалою постановленою суддею ОСОБА_5 13.12.2021 року в частині повернення ОСОБА_6 посвідчення водія.

У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до вимог частини 4 ст. 107 КПК України, фіксування такого судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши матеріали заяви про відвід судді, з урахуванням норм діючого законодавства, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 від участі у розгляді кримінального провадження № 442/3434/21, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з огляду на таке.

У пункті 4 ч. 1 ст. 75 КПК України законодавцем передбачено можливість усунення судді або слідчого судді від участі у кримінальному провадженні шляхом заявлення йому відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Згідно із ч.1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

При цьому, частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ("Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду ("Пуллар проти Сполученого Королівства").

Також, стосовно об`єктивного критерію слід визначити окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими ("Ветштайн проти Швейцарії", "Ферантелі та Сантанжело проти Італії"). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного ("Ветштайн проти Швейцарії").

Розглянувши заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що представником цивільних позивачів (потерпілих у кримінальному провадженні) адвокатом ОСОБА_9 не наведено переконливих фактів на підтвердження того, що головуючий у справі суддя ОСОБА_5 є небезсторонньою чи упередженою при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а доводи зазначені у заяві зводяться фактично до незгоди із постановленням ухвали судді ОСОБА_5 .. Незгода сторони із процесуальними рішеннями суду не може бути підставою для відводу, а заперечення на рішення суду які не підлягають окремому оскарженню можуть бути включені до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення.

Таким чином, представником цивільних позивачів (потерпілих у кримінальному провадженні) адвокатом ОСОБА_9 не зазначено обставин, які б об`єктивно обґрунтовували упередженість чи небезсторонність судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75,76, 80, 81 КПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви цивільних позивачів (потерпілих у кримінальному провадженні) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 від участі у розгляді кримінального провадження № 442/3434/21, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1