Провадження № 1кп/201/1031/2021
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2021 року м. Дніпро
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, маючий середню освіту, не одружений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
ОСОБА_2 , у невстановлених в ході досудового розслідування дату, час та місці виник умисел на придбання в порушення «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993 посвідчення водія та подальше використання завідомо підробленого документа. Відповідно до Положення, посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, про що ОСОБА_2 було достовірно відомо.
Реалізуючи злочинний умисел направлений на придбання та використання завідомо підробленого документа ОСОБА_2 , у невстановлений у ході досудового слідства дату, час та місці знайшов на сайті «ОЛХ» оголошення невстановленої досудовим розслідуванням особи, у якої придбав завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія із серійним № НОМЕР_1 видане на ім`я « ОСОБА_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20.112021 приблизно о 10-40 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» д/з НОМЕР_3 , знаходячись за адресою м. Дніпро, пр. Праці, 4, був зупинений працівниками УПП в м. Дніпро, з метою уникнення від адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без по свідчення водія, та маючи умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно ОСОБА_2 надав співробітникам поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія із серійним № НОМЕР_1 видане на ім`я « ОСОБА_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи про те, що зазначене посвідчення підроблене, тим самим умисно, протиправно використавши завідомо підроблене вищевказане посвідчення.
Своїми умисними, протиправними діями, які виразились у наданні службовій особі яка виконує свої професійні обов`язки, а саме працівнику поліції, завідомо підробленого посвідчення водія із серійним № НОМЕР_1 виданого на ім`я « ОСОБА_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.
До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:
- письмова заява ОСОБА_2 складена в присутності його захисника ОСОБА_3 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні;
За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання, а тому суд вважає доведеним винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документу.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного проступку, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винної, яка вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 ,відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.
За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення покарання у виді штрафу, чи виправних робіт, оскільки ОСОБА_2 , офіційно не працює, а також у виді арешту, оскільки зазначений вид покарання передбачає реальну ізоляцію, а вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді обмеження волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання, даним про особу обвинуваченого.
Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст.ст. 100,369, 371-374, 382 КПК України, суд
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання 1 (один) рік обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1