У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000010 від 23.02.2021р. за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бездрик Сумської області, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України,
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 жовтня 2021 року включно, з визначенням застави у розмірі шістнадцять мільйонів вісімдесят тисяч гривень.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_9
захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відносно підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу слідчого судді.
Короткий зміст ухвали.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2021 року включно.
Постановлено звільнити ОСОБА_8 з-під варти у разі внесення застави у розмірі шістнадцять мільйонів вісімдесят тисяч гривень.
______________________________________________________________
Провадження: № №11-сс/812/697 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_10
11-сс/812/709/21, 11-сс/812/715/21
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу
Постановлено, що разі звільнення ОСОБА_8 під заставу, покласти на нього на строк до 08 жовтня 2021 року наступні обов`язки: прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншою підозрюваною ОСОБА_13 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги
Захисники зазначають, що слідчий суддя виніс необґрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам підозрюваного.
Зазначають, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу.
Вважають недоведеними прокурором ризиків.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Органами досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, а саме в тому, що останній у період з лютого 2021 року по теперішній час, більш точної дати слідством не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 підшукали особу, яка бажала працевлаштуватися на посаді Голови Миколаївської обласної державної адміністрації та отримали від вказаної особи неправомірну вигоду, з метою вчинення впливу на посадових осіб Офісу Президента України, для подальшого призначення вказаної особи на відповідну посаду.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідча суддя зазначила, що на теперішній час існують чотири ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, їх існування в сукупності дозволяє дійти висновку про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не є достатнім для їх запобігання. Окрім того, зазначила, що з урахуванням ч.3 ст.183 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 , не підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст.183 КПК України вважає за доцільне визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисників на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Є правильним висновок слідчого судді про те, що надані прокурором докази є достатніми для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Подібна орієнтаціє законодавців та правозастосувачів зістрічається в міжнародному праві. Так, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993р., «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба зазначати з урахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років , відповідно до вимог п.4 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний з ахід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним за вироком суду, а також враховуючи обставини його вчинення, а також той факт, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, обізнаний про місце мешкання свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене доводи захисників щодо недоведеності вказаних ризиків є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання захисника ОСОБА_7 на незадовільний стан здоров`я підозрюваного як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, не є слушними.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально профілактична і протиепідемічна робота в слідчих ізолятарах організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.
20 червня 2018 року створено Миколаївську міську медичну частину філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Миколаївській області.

Отже, необхідна медична допомога підозрюваному може бути надана у зазначеній установі.

Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у вказаній установі, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525.
Окрім того, матеріали провадження не містять даних щодо не можливості підозрюваного ОСОБА_8 утримуватися в умовах СІЗО за станом здоров`я, не надав таких відомостей і захисник.

Суд першої інстанції достатньо мотивував та вірно визначив розмір застави з урахуванням вимог ч.5 ст. 182 КПК України. Визначений розмір застави є достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінально процесуальним законодавством.
Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.08.2021 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: