Справа №635/8745/21
Провадження по справі 1-в/635/799/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золочева Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296, ст. 70 КК України до 5 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки. Вирок набрав законної сили 06 травня 2016 року. На підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року відносно ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком, призначеного за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року, скасовано, ОСОБА_5 направлено для відбування призначеного вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року покарання у виді 5 років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання 20 грудня 2017 року.

Кінець строку відбування покарання 20 грудня 2022 року.

Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_4 за погодженням із головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений станом на 03 листопада 2021 року відбув більше половини призначеного судом строку покарання. За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, працевлаштований різноробом в майстерні установи згідно ст. 60 КВК України, до виконання поставлених завдань ставиться відповідально, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу, виконує передбачені законом вимоги персоналу, за час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності притягувався 6 разів, під впливом заходів виховного характеру змінив свою поведінку та кращу, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку і ставлення до праці адміністрацією установи був заохочений 9 разів.

Представник установи виконання покарань та засуджений у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого.
Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній засуджений вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення злочину) відносились до злочинів невеликої тяжкості та злочинів середньої тяжкості. З 20 грудня 2017 року відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», мав шість стягнень які погашені і зняті у встановленому законом порядку, має 9 заохочень. Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_5 , складеної начальником відділення СПС лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 за погодженням з начальником сектору СВПР майором внутрішньої служби ОСОБА_8 від 20 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 прибув самостійно до виправного центру за приписом Золочівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області. За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати та працевлаштований різноробом в майстерні установи згідно ст. 60 КВК України. ДО виконання поставлених завдань ставиться відповідально, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належним догляд, використовує їх тільки за призначенням. ДО виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумку ініціативу, виконує передбачені законом вимоги персоналу, роботи із самоосблуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. За час відбування покарання в установі до дисциплінарної відповідальності притгався 6 разів. Під впливом заходів виховного характеру змінив свою поведінку на кращу, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, за сумлінну поведінку і ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався 9 разів, характеризується з позитивного боку. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», подає позитивний приклад для інших засуджених. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. За характером спокійний, скритний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Однак, не зважаючи на позитивну характеристику засудженого ОСОБА_9 підстав вважати, що останній довів своє виправлення, судом не встановлено.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Так, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2021 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з тих підстав, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 травня 2021 року ухвала Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2021 року залишена без змін. Ухвала Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2021 року набрала законної сили 31 травня 2021 року. Отже, менші ніж шість місяців тому вже вирішувалось питання щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за його клопотанням.

Разом з тим, після відмови суду у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення, до останнього застосовано лише два заохочення у вигляді подяки за сумлінну поведінку і ставлення до праці (12 липня 2021 року та 11 жовтня 2021 року), одне з яких застосовано безпосередньо перед зверненням до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення. В матеріалах особової справи на засудженого, маються ряд рапортів представників Державної установи «Хролівський виправний центр №140» від 21 липня 2021 року та 22 липня 2021 року, які свідчать про вчинення протиправної поведінки ОСОБА_5 , не зважаючи на зауваження.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вирокомЗолочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року.
Матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення після відмови и у задовоуванні до нього умовно-дострокового звільнення. Застосування до засудженого двох заохочень у вигляді подяки, працевлаштування на контрагенському об`єкті установи та відбуття засудженим більше строку покарання без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком вироком Золочівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року та вважає подання Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 23 листопада 2021 року.

Суддя ОСОБА_1