Ухвала
Іменем України
12 жовтня 2021 року

м. Київ
справа № 702/659/18
провадження № 51-4831 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2018 року,
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданої до неї копій судових рішень, вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 липня 2021 року вирок районного суду залишено без зміни.
Захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вироку суду першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_5 .
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись із кваліфікацією дій засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, окрім іншого, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку суду фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дав суд першої інстанції, а саме, показанням потерпілого ОСОБА_7 , що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
При цьому у поданій скарзі захисник не зазначає, в чому незаконність ухвали апеляційного суду, яких саме порушень допустився цей суд та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування чи зміни касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

У прохальній частині касаційної скарги захисник просить скасувати вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 в частині засудження його за ч. 2 ст. 187 КК України та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_5 перекваліфікувати на ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Таким чином прохання захисника до суду касаційної інстанції містить суперечності при обґрунтуванні скарги, оскільки скасування чи зміна рішення суду першої інстанції без скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції не передбачено вимогами кримінального процесуального законодавства, та сформульоване не у відповідності до ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3