УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000963, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000963, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна, яке вилучене 26.10.2021 під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: комплект ключів з 3 шт. від замків вхідних дверей на металевому кільці, також на кільці присутній пластиковий предмет чорного кольору з червоними іконками, предмет схожій на електронний брелок; грошові кошти в сумі 563 грн.; мобільний телефон марки «ТECNO» з сім-карткою з номером № НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «ТECNO» сірого кольору з сім-карткою з номером № НОМЕР_2 ; тряпчяні рукавички чорного кольору; зарядний пристрій з проводом; блокнот; медичний пластир; жувальна гумка; шарикова ручка чорного кольору; вологі серветки в упаковці; електронний брелок чорного кольору з сріблястими іконками; 2 шт. іконок; чотири ключі від замків вхідних дверей; медичні маски в поліетиленовому пакеті.

Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000963, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши вчинення злочинів як основне джерело здобуття коштів для свого існування, в не встановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 20.10.2021, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою збагачення шляхом вчинення умисних злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства.

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з іншими невстановленими особами, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), 25.10.2021, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, розмістили в інформаційній мережі «Інтернет» на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » оголошення про купівлю та продаж іноземної валюти по курсу, що значно відрізнявся від офіційного курсу НБУ, вказавши у даному оголошенні абонентський номер мобільного терміналу НОМЕР_3 , який попередньо був придбаний для вчинення кримінального правопорушення.

Так, в жовтні 2021, в невстановлений час, з метою готування до вчинення кримінального правопорушення, а саме, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, підібрали нежитлове приміщення, що на праві власності належить ОСОБА_7 . Однак, на момент огляду дане приміщення знаходилось і у користуванні орендаря ОСОБА_8 . В подальшому, коли останні переконались в тому, що дане приміщення підходить по параметрам для вчинення злочину, уклали договір суборенди нежитлового приміщення №20/10/20212 від 20.10.2021, використовуючи документи ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_6 , ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими особами, з метою створення у потерпілого хибної уяви про функціональне використання даного приміщення, обладнали його під пункт «Обмін валют», розташований на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , який використовували у своїй злочинній діяльності для досягнення спільної мети.

Органом досудового розслідування встановлено, що з метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, невстановлена досудовим розслідуванням особа, 26.10.2016, о 14 год. 07 хв. отримала телефонний дзвінок на вказаний ними контактний номер мобільного телефону в оголошенні та домовилась про зустріч з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , створюючи у співрозмовника хибну уяву про намір виконання своїх зобов`язань щодо обміну валюти, а в дійсності маючи намір заволодіти грошовими коштами, що належать останньому, попередньо узгодили з ним час, місце зустрічі та суму обміну грошових коштів, а саме, 29000 дол. США та курс обміну, домовились про зустріч за адресою: АДРЕСА_2 , о 15 год. 00 хв., однак ОСОБА_6 на той момент уже знаходився за зазначеною адресою та очікував їх прибуття.

Того ж дня, приблизно о 14 год. 53 хв. до вищевказаного приміщення, яке було облаштоване металопластиковими дверима білого кольору, вікна яких були обклеєні плівкою жовтого кольору, на якій містився надпис «ОБМІН ВАЛЮТ», а саме, до кімнати клієнтів з метою обміну валют зайшов ОСОБА_10 спільно зі своєю дружиною ОСОБА_11 та запитав у ОСОБА_6 чи здійснює той обмін валют, на що останній повідомив завідомо неправдиву інформацію про здійснення ним обміну валюти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, в особливо великих розмірах, згідно розподілених ролей, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагатитись за чужий рахунок, користуючись створеною на місці вчинення злочину обстановкою, яка викликала у потерпілих впевненість про функціональне призначення приміщення як пункту обміну валюти, отримав від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 29000 дол. США для їх обміну та попередньо перерахувавши їх сказав потерпілому, що відійде до сейфу їх обміняє.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах та бажаючи збагатитися за рахунок викраденого, ОСОБА_6 за допомогою кнопки магнітних замків заблокував вхідні двері, через які зайшли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тим самим позбавив їх можливості вийти з вказаного приміщення. Відразу після цього, взявши викрадені кошти, які належить ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_6 вийшов через другий вихід з приміщення, де його очікував ОСОБА_5 , який в свою чергу мав отримати від останнього сумку з грошовими коштами та зникнути в невідомому напрямку з метою передачі даних коштів невстановленим особам для подальшого розподілу між учасниками групи як винагороду за вчинені ними дії.

Однак, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були затримані в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення особистих обшуків затриманих у останніх було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 29000 дол. США та ключі від обмінного пункту за адресою: АДРЕСА_2 .

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 спричинили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 29000 дол. США, що в перерахунку згідно курсу Національного банку України станом на 26.10.2021 еквівалентно 764150 грн. 00 коп.

26.10.2021 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України о 15:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

26.10.2021 під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно, яке має значення речових доказів у кримінальному провадженні і на яке слідчий просить накласти арешт.

Постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 27.10.2021 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд клопотання без його участі та задовольнити клопотання про арешт майна з підстав у ньому наведених.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Так, СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000963 від 26.09.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
26.10.2021 під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час його затримання у порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно, а саме: комплект ключів з 3 шт. від замків вхідних дверей на металевому кільці, також на кільці присутній пластиковий предмет чорного кольору з червоними іконками, предмет схожій на електронний брелок; грошові кошти в сумі 563 грн.; мобільний телефон марки «ТECNO» з сім-карткою з номером № НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «ТECNO» сірого кольору з сім-карткою з номером № НОМЕР_2 ; тряпчяні рукавички чорного кольору; зарядний пристрій з проводом; блокнот; медичний пластир; жувальна гумка; шарикова ручка чорного кольору; вологі серветки в упаковці; електронний брелок чорного кольору з сріблястими іконками; 2 шт. іконок; чотири ключі від замків вхідних дверей; медичні маски в поліетиленовому пакеті.

Як вбачається з матеріалів клопотання, накласти арешт на вказане майно орган досудового розслідування просить з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Вказана засада кримінального провадження в силу приписів статті 9 КПК України полягає в обов`язку слідчого, прокурора, слідчого судді під час кримінального провадження неухильно дотримуватися вимог, зокрема, Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном можуть бути речі, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та (або) зберегли на собі його сліди.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, що в силу ч. 5 ст. 171 КПК України покладає на слідчого або прокурора обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 від 27.10.2021 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).
Також, з метою дотримання принципу верховенства права, органи влади повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання та збереження доказів, які стосуються події злочину. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Зазначені усталені принципи були висловлені, у тому числі, у справах: «Холодков і Холодкова проти України» (заява 29697/08, рішення від 07.05.2015), «Сердюк проти України» (заява 61876/08, рішення від 12.03.2015), «Мащенко проти України» (заява №42279/08, рішення від 11.06.2015).
Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Відповідної правової позиції дотримується і Київський апеляційний суд, зокрема, в ухвалі від 26.04.2021 у справі № 761/9915/21, в ухвалі від 29.04.2021 у справі № 761/9904/21, в ухвалі від 29.06.2021 у справі №761/15401/21.
Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Так, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000963 від 26.10.2021, та в межах якого подано дане клопотання, а також фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, псування, знищення, перетворення, яке постановою слідчого від 27.10.2021 визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для часткового накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 26.10.2021 під час проведенняособистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час його затримання у порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: комплект ключів з 3 шт. від замків вхідних дверей на металевому кільці, також на кільці присутній пластиковий предмет чорного кольору з червоними іконками, предмет схожій на електронний брелок; грошові кошти в сумі 563 грн.; мобільний телефон марки «ТECNO» з сім-карткою з номером № НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «ТECNO» сірого кольору з сім-карткою з номером № НОМЕР_2 ; тряпчяні рукавички чорного кольору; блокнот; електронний брелок чорного кольору з сріблястими іконками; чотири ключі від замків вхідних дверей.

Разом з тим, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, а також те, що слідчим не доведено, що зарядний пристрій з проводом; медичний пластир; жувальна гумка; шарикова ручка чорного кольору; вологі серветки в упаковці; 2 шт. іконок; медичні маски в поліетиленовому пакеті мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, є засобами вчинення кримінального правопорушення, набуті протиправним шляхом та/або містять на собі сліди вчиненого злочину, слідчий суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в цій частині відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000963, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 26.10.2021 в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час його затримання у порядку ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-комплект ключів з 3 шт. від замків вхідних дверей на металевому кільці, також на кільці присутній пластиковий предмет чорного кольору з червоними іконками, предмет схожій на електронний брелок;

-грошові кошти в сумі 563 грн.;

-мобільний телефон марки «ТECNO» з сім-карткою з номером № НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон марки «ТECNO» сірого кольору з сім-карткою з номером № НОМЕР_2 ;

-тряпчяні рукавички чорного кольору;

-блокнот;

-електронний брелок чорного кольору з сріблястими іконками;

-чотири ключі від замків вхідних дверей.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1