Справа № 592/9793/19
Провадження № 1-кп/592/139/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми в особі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянув у закритому судовому засіданні питання доцільності продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000164 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, зокрема у вчиненні розбійного нападу та умисному вбивстві трьох осіб із застосуванням вогнепальної зброї.
Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор усно зазначив, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, а тому можуть переховуватися від суду з метою перешкодити встановити істину у кримінальному провадженні, усвідомлюючи, що за вчинення одного з інкримінованих злочинів передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні з метою ненадання показань в суді, щоб у такий спосіб перешкодити судовому розгляду кримінального провадження. Інші запобіжні заходи не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку, оскільки злочини вчинені із застосуванням насильства, обвинувачені можуть у будь-який момент покинути місце проживання. ОСОБА_5 зареєстрований і до затримання мешкав у районі, прикордонному з Російською Федерацією.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , їх захисник ОСОБА_4 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, оскільки не має жодних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ніколи не перешкоджали кримінальному провадженню, не мають на меті переховуватися від суду.
Суд, заслухавши думку прокурора, а також пояснення обвинувачених, їх захисника, дійшов наступного висновку :
Так, ухвалою суду від 11.01.2022 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 11.03.2022 року включно.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ( Справа «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи ( Справа «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).
При вирішенні питання щодо продовження або не продовження строку тримання під вартою суд повинен з`ясувати чи не зменшились раніше заявлені ризики або чи не з`явились нові ризики.
Ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на цей час не зменшилися, і не перестали існувати, оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину - в умисному вбивстві трьох осіб із застосуванням вогнепальної зброї, за що передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, також обвинувачуються у розбійному нападі та інших тяжких злочинах, що може стати причиною їх переховування від суду з метою перешкодити суду встановленню істини у кримінальному провадженні та враховуючи покарання у виді довічного позбавлення волі, може вплинути на їх волевиявлення переховуватись від суду.
Перебуваючи на свободі обвинувачені також можуть вплинути на свідків з метою не надання показань в суді, щоб у такий спосіб перешкодити судовому розгляду кримінального провадження, оскільки суд продовжує дослідження доказів у кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотань судом вивчалась можливість застосування відносно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 є особою, раніше не судимою, має сім`ю дружину та повнолітнього сина, постійне місце проживання, має батьків похилого віку, тобто в нього міцні соціальні зв`язки. Раніше проходив службу в органах внутрішніх справ, є пенсіонером МВС України.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має сім`ю, має матір, що вказує на міцність соціальних зв`язків.
Суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих, оскільки відбулося посягання на життя людини, що є найвищою соціальною цінністю згідно з ст.3 Конституції України. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Ігнатов проти України», в яких зазначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку, залежно від особливостей конкретної справи.
Встановлені ризики на даній стадії судового розгляду переважають над принципом поваги до особистої свободи. Наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків не зменшує наявні ризики за п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Більш м`які запобіжні заходи, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України будуть недостатні для запобігання встановленим ризикам, тому суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на 60 днів по 01.05. 2022 року включно.
Керуючись ст.ст.177, 331, 350 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - по 01.05.2022 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів по 01.05.2022 року включно.
Копію ухвали надіслати обвинуваченим, прокурору, направити уповноваженій службовій особі Сумського слідчого ізолятору, а також захиснику.
Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які перебувають під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1