Провадження № 1-кп/522/1743/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005312 від 16.08.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,
представника ТОВ «Софт-Макс» - адвоката Янковської,

встановив:

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0005312 від 16.08.2013 року, в якому адвокат ОСОБА_3 просить cкасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року в частині накладення арешту з забороною відчуження автомобілю Toyota Camry, держ. номер НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 є власником автомобілю Toyota Camry, держ. номер НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.06.2008 року. Під час експлуатації своєї власності останній стало відомо, що на її автомобіль накладено арешт із забороною відчуження на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року.

Арешт на транспортний засіб Toyota Camry, держ. номер НОМЕР_3 був накладений в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 005312 від 16.08.2013 року, при цьому, власник вказаного автомобілю не є підозрюваним чи обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Власник має намір на відчуження свого автомобілю, проте внаслідок накладеного арешту він позбавлений можливості на розпорядження своїм майном, що порушує його конституційні права.

Оскільки ОСОБА_4 , як власник автомобілю на який накладено арешт, не є ані підозрюваною, ані особою, який повідомлено про підозру або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, обвинуваченою, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, на думку адвоката ОСОБА_3 - у відношенні її майна не може бути прийнято ухвали про його арешт або заборону користування та розпорядження майном.
Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала доводи та вимоги клопотання про скасування арешту майна.

Представник ТОВ «Софт-Макс» - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала. Просила відмовити у її задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, приходжу до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту, вбачаючи наступне.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року було накладено арешт зокрема на автомобіль Toyota Camry, держ. номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 є власником автомобілю Toyota Camry, держ. номер НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.06.2008 року.

Вказаний автомобіль є речовим доказом в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005312 від 16.08.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування по кримінальному провадженню ще незакінчене.

Згідно із ч. 1. 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає можливої конфіскації. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 цієї статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 ч. 1 ст. 174 КПК України).
Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведення, що арешт накладено необґрунтовано.

Так, суд приходить до висновку про те, що скасування арешту автомобілю перешкоджатиме забезпеченню кримінального провадження та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищенаведеного автомобілю.
Крім того, стороною власника майна не було доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із вищевикладеного у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року, у кримінальному провадженні №0005312, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: