Дата документу 15.09.2021 Справа № 331/3636/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1306/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/3636/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 09 червня 2021 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2010 року за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі засуджений просив скасувати вирок апеляційного суду від 09.03.2010 року та ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивував тим, що в матеріалах кримінальної справи щодо нього наявне клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами, яке було задоволено, а тому суд безпідставно зазначив в ухвалі про те, що він не звертався з таким клопотанням. У експертів, які проводили судово-медичні експертизи, були відсутні повноваження експертів у відповідності до закону. Проте суд необґрунтовано зазначив в ухвалі про те, що експерти можуть виконувати роботу експерта без будь-яких повноважень, що є грубим порушенням Закону України «Про експертизу». Крім того, суд безпідставно відхилив клопотання захисника про уточнення місця проживання понятих, оскільки цих понятих взагалі не існує. Зазначена обставина вказує на фальсифікацію кримінальної справи. Допитана в якості свідка ( ОСОБА_9 ) ОСОБА_10 , яка нібито приймала участь у справі в якості понятої, зазначила про те, що ніколи не підписувала ніяких протоколів впізнання і ніколи його раніше не бачила. Проте суд проігнорував цей факт як і факт того, що в протоколі стоїть не підпис ОСОБА_9 . Пославшись на наявність інших свідків впізнання суд не зазначив той факт, що свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні не впізнала його, а впізнала прокурора, як особу, що знаходилася на місці злочину. Також неспроможними є і висновки суду про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які також являлися обвинуваченими у цій справі, нібито являються свідками впізнання. Адже ці особи є зацікавленими особами, а тому їх покази не можуть братися до уваги.

Захисник в апеляційній скарзі просив ухвалу суду та вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що стороною захисту було отримано інформацію про відсутність даних в Реєстрі атестованих експертів (на момент проведення експертиз) стосовно ряду експертів, яким було доручено проведення експертиз у даній справі. ОСОБА_14 отримав кваліфікацію судового експерта із присвоєнням категорії лише 20.06.2007 року, тоді як експертне дослідження було проведено 20.07.2005 року. А тому твердження суду про наявність в експертному дослідженні посилання на відповідну кваліфікацію цього експерта ставить під сумнів об`єктивність судового розгляду і може свідчити про наявні ознаки штучно створеного доказу, оскільки ОСОБА_14 не міг бути експертом з огляду на дату отримання ним категорії. Крім того, відомості про осіб, які проводили експертні дослідження у 2005 році ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в Реєстрі атестованих експертів відсутні. Таким чином проведення ряду експертиз, якій було покладено в основу вироку, було доручено особам, які на момент проведення експертних досліджень не являлися експертами. Відтак висновки проведених експертиз не вказують на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила злочини. Між тим судом не було враховано, що наведені факти і докази є істотними та неспростовними і не були відомі суду, засудженому та іншим особам, які брали участь у справі. Крім того, у справі було проведено ряд впізнань за фотознімками. За змістом протоколів цих слідчих дій вбачається, що в якості понятого було залучено ОСОБА_18 , яка під час допиту в суді пояснила, що засудженого ОСОБА_8 вона ніколи не бачила, а під час огляду протоколів вказала, що підписи в цих протоколах вона не виконувала. Відтак є обґрунтовані підстав вважати, що в основу вироку покладено докази, які мають ознаки штучно створених (підроблених). Більш того, впізнання проводилось по ксерокопіям фотографій, що не передбачено процесуальними нормами і додатково підтверджує підробку доказів у справі. Також суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання засудженого про направлення запитів щодо уточнення місця проживання понятого ОСОБА_19 та уточнення наявності місця його адреси. Крім того, суд безпідставно відхилив доводи засудженого про те, що він будучи громадянином іноземної держави, не розуміючи мови, на якій проходив судовий розгляд, був поставлений у менш сприятливе становище порівняно з опонентами. Також засуджений зазначав, що копії касаційних скарг учасників провадження він отримав українською мовою, якою взагалі не володів. Під час розгляду справи у Верховному Суді України було порушено право засудженого на користування рідною мовою. Факт не отримання засудженим перекладу вироку суду та ухвал суду касаційної інстанції рідною мовою безсумнівно вказує на те, що він фактично не ознайомився з судовими рішеннями. Суд не надав належної оцінки доводам засудженого про відсутність в матеріалах справи журналів судового засідання. Крім того, суд ухвалив викликати в судове засідання прокурора та потерпілого. Проте в подальшому суд жодного разу не з`ясував думку учасників провадження про можливість розгляду справи без участі потерпілого, який до суду не з`явився та заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

За змістом ухвали, засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2010 року за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні такої заяви, оскільки за результатом розгляду не встановив обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі Апеляційному суду Запорізької області на час судового розгляду при ухваленні судового рішення від 09 березня 2010 року, і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути у розумінні п.4 ч.2 ст.459 КПК.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За ч.2 ст.459 КПК нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції ретельно перевірив зазначені засудженим в заяві обставини, співставивши їх з матеріалами кримінальної справи, та обґрунтовано не визнав їх нововиявленими в розумінні ст.459 КПК.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що посилання засудженого на порушення його права на захист під час перегляду справи у Верховному Суді України, не відповідає критеріям, встановленим до нововиявлених обставин, та не має жодного відношення до перегляду за нововиявленими обставинами вироку суду. Більш того, такі доводи засудженого були спростовані судом першої інстанції з огляду на дані, що містяться в матеріалах кримінальної справи.

Також судом було спростовано і доводи засудженого про ненадання йому для ознайомлення матеріалів кримінальної справи, при цьому суд послався на заяву засудженого, відповідно до якої він був ознайомлений з матеріалами справи.

Надаючи оцінку доводам заяви засудженого про відсутність у матеріалах справи журналів та аудіо записів судових засідань, суд першої інстанції цілком законно виходив з того, що такі обставини, в разі їх наявності, віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, проте вони не є нововиявленими та не дають підстав для перегляду вироку.

Посилання засудженого на нібито фальсифікацію протоколів впізнання за участю понятої ОСОБА_20 є фактичним оскарженням вироку. Про такі обставини сторона захисту зазначала і під час розгляду справи апеляційним судом, і під час перегляду вироку Верховним Судом України. Даним запереченням сторони захисту вже була надана оцінка, а тому такі обставини жодним чином не можуть бути визнані нововиявленими.

Також суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до доводів заяви засудженого про недопустимість як доказів висновків проведених у справі експертиз через те, що особи, які їх проводили, не були включені до Державного реєстру атестованих судових експертів. При цьому суд правильно виходив з того, що такі обставини не свідчать про фальсифікацію даних висновків експертів, а посилання на недопустимість доказів не може вважатися нововиявленою обставиною. Більш того, зазначені висновки експертиз були предметом дослідження апеляційного суду під час розгляду справи по суті та їм була надана відповідна оцінка.

Не можуть вважатися обґрунтованими і доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд відмовив в задоволенні клопотання засудженого про направлення запитів щодо уточнення місця проживання понятого ОСОБА_19 та уточнення наявності місця його адреси. Адже суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Не з`ясування судом думки учасників провадження щодо можливості розгляду заяви засудженого за відсутності потерпілої, на що посилався в своїй апеляційній скарзі захисник, не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому з матеріалів провадження вбачається, що суд надіслав на адресу потерпілої судову повістку про виклик, яка була повернута на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Між тим, ніхто із учасників провадження не наполягав на розгляді заяви засудженого за участю потерпілої. Своїм судовим рішенням суд не вирішував питання про права та інтереси потерпілої, а тому такі обставини не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення.

Відтак переконливих доводів, які би спростовували правильність та законність прийнятого судом рішення, в апеляційних скаргах не наведено.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, з яким погоджується і колегія суддів, у зв`язку з чим підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, як про це йде мова в апеляційних скаргах, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 09 червня 2021 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 09 березня 2010 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4