Справа № 299/4051/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.08.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 та його представника
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/872/20 за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06 вересня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000922, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - повернуто прокурору.

В ухвалі суду вказується на те, що дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акту, суд дійшов переконання, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки викладене в ньому формулювання обвинувачення містить ряд невідповідностей, є необґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, що також було підтверджено Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.05.2019 року під час розгляду апеляційних скарг прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , якою ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04 січня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту за ч. 2 ст. 296 КК України щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , залишено без зміни. У свою чергу, 13.12.2019 року прокурором Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 було подано новий обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який містить змістовні та необхідні виправлення, які повинні були усунути будь-які суперечки стосовно законності такого обвинувального акту та необхідності призначення справи до судового розгляду. Однак, як вбачається із поданого повторно прокурором ОСОБА_11 обвинувального акту - жодних конкретних змін та виправлень помилок, на які вказували суди першої та апеляційної інстанцій він не містить. Єдині виправлення містяться у двох абзацах обвинувального акту, що не є достатнім для призначення справи до судового розгляду. Зокрема в поданому прокурором обвинувальному акті, вказано лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, однак не зазначено які дії обвинувачених свідчили про особливу зухвалість, не визначено зміст та ознаки грубого порушення громадського порядку, а також не зазначено роль та участь кожного з обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм злочину, які дії обвинувачених свідчили про особливу зухвалість та винятковий цинізм. Указані порушення, які допущені слідчим при складанні обвинувального акта, а прокурором при його затвердженні, на думку суду, є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів підозрюваного, зокрема, порушують його право знати у чому його обвинувачують, і у свою чергу перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження та можуть суттєво вплинути на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення, неконкретність обвинувачення та, відповідно, порушення права обвинувачених на захист. В обвинувальному акті вказано лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, проте не зазначено які дії обвинувачених свідчили про особливу зухвалість, не визначено зміст та ознаки грубого порушення громадського порядку. Обвинувачення сформульовано однаково відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не визначено роль та участь кожного з обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення. Разом із тим, суд першої інстанції також зазначив, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. При цьому, конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження. Указані порушення слідчим та прокурором вимог КПК України при встановленні фактичних обставин справи, складанні та затвердженні обвинувального акта, суд вважає такими, що призводять до порушення права особи на захист, яке унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду.
Окрім того в ухвалі вказується на те, що орган досудового розслідування не визначив змiст та ознаки "грубого порушення" громадського порядку, а лише цитує наведене визначення, не розкриваючи ознак хуліганства, що такий пiдхiд зумовлений тим, що поняття "грубе" є оцiночною категорiєю, тобто не конкретизованою в законi, але слiд мати на увазi, що саме порушення громадського порядку ще не свiдчить про вчинення кримiнально караного хулiганства. Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспiльства. При цьому явною (очевидною як для винної особи, так i для потерпiлих чи оточуючих) неповагою до суспiльства вважається прагнення показати свою зневагу до iснуючих правил i норм поведiнки в суспiльствi, самоутвердитися за рахунок приниження iнших осiб, протиставити себе iншим громадянам, суспiльству, державi. Вiдсутнiсть у дiях винної особи прояву явної неповаги до суспiльства виключає визнання злочину хулiганством. Таким чином, порушення допущені прокурором при встановленні фактичних обставин справи, складанні та затвердженні обвинувального акту, який вже попередньо оскаржувався та був визнаний судами першої та апеляційної інстанцій як такий, що призводить до порушення права особи на захист, яке унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, не були виправлені при складанні нового обвинувального акту. Наведене свідчить про те, що прокурор не врахував жодних заперечень та помилок, на які вказувалось, та просто продублював раніше складений ним процесуальний документ з незначними виправленнями, які не є суттєвими та такими, які б надали суду можливість відкрити провадження на основі такого обвинувального акту, у зв`язку з чим клопотання захисника обвинувачених про повернення обвинувального акту прокурору визнав таким, що підлягає задоволенню. З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що вказане обвинувачення є неконкретним і таким, що порушує право обвинувачених на захист. Вище наведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків вимогам КПК України, у зв`язку з чим суд повернув прокурору обвинувальний акт.
Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вручено письмове повідомлення про підозру, яке складено у відповідності до вимог ст. 277 КПК України. Вказує, що судом безпідставно взято до уваги мотивацію, наведену у клопотанні захисника, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення викладені у обвинувальному акті, також визначено роль та участь кожного з обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм злочину, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
У запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_12 , в інтересах обвинувачених вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та підлягає залишенню без змін. Зазначає, що формулювання обвинувачення сформульовано однаково як відносно ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 , зокрема не визначена роль та участь кожного з обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм злочину, не зазначено, які дії обвинувачених свідчили про особливу зухвалість та винятковий цинізм. Також вказує, що в матеріалах справи нема доручення від прокурора слідчому на вручення обвинувального акту учасникам провадження. Просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
У запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_7 , в інтересах потерпілого ОСОБА_6 вказує, що доводи апелянта є слушними та підтримує їх в повному обсязі. Стверджує, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин, об`єктивної сторони дій кожного із обвинувачених, які прокурор вважає встановленими і доведеними. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Апеляційний розгляд проводиться за відсутності обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх захисника адвоката ОСОБА_12 , неявка яких, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його проведенню. При цьому, береться до уваги, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачені та захисник повідомлені належним чином; заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин неявки від обвинувачених не надходили; захисник адвокат ОСОБА_12 подав заяву про розгляд апеляційної скарги прокурора без його та обвинувачених участі.
Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прокурору, а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в ухвалі підстав, колегія суддів визнає такими, що не є підставою для його повернення прокурору з огляду на таке.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, такий складений слідчим та затверджений прокурором, а також підписаний ними, містить дату та місце його складання, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинувачених, потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого та прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо кожного з обвинувачених, відомості про відсутність завданої кримінальним правопорушенням шкоди, цивільного позову, витрат на залучення експерта та обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання (а. к. п. 2 7).
Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 8-9), розписки підозрюваних та захисника про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 10-13).
Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, - вважає такими, що спростовуються наведеним вище.
При цьому, слушними апеляційний суд вважає і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що при викладі в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення визначено роль та участь кожного з обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм злочину.
Разом із тим, проаналізувавши зміст обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України й не дають підстав для його повернення прокурору.
Тому, наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, на які суд першої інстанції посилається як на підстави для повернення обвинувального акту, на переконання колегії суддів, не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають суду першої інстанції розглянути кримінальне провадження з огляду на викладене в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору із наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не вправі виходити за межі повноважень, наданих ст. 314 КПК України, оскільки оцінка доказів, доведеності або недоведеності вини обвинуваченого, а також обґрунтованості пред`явленого обвинувачення неможлива на стадії підготовчого судового засідання, так як указані питання підлягають вирішенню безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті, що в свою чергу свідчить і про те, що незважаючи на те, що кримінальне провадження перебувало на стадії підготовчого судового засідання, суд всупереч вимогам ст. 314 КПК України перейшов до з`ясування фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд обґрунтованими визнає і доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно взято до уваги мотивацію, наведену у клопотанні захисника.
Разом із тим, апеляційний суд також бере до уваги і те, що прокурор має право змінити обвинувачення у порядку ст. 338 КПК України.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Тому, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що прокурору обвинувальний акт повернуто з підстав, не передбачених КПК України, що призводить до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2020 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повернуто прокуророві, - скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: