Справа 345/2353/17
Номер провадження 1-кп/350/13/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2021 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001027 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, не депутата, українця, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження :
прокурор ОСОБА_4
представник потерпілого ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_6
суд, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 обвинувачується у привласненні чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно та у особливо великих розмірах.

Злочини вчинено при наступних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_3 , обіймаючи з 04.04.2011 року посаду керуючого Калуського відділення №11 головного менеджера в обслуговуванні клієнтів Івано-Франківської філії Приватбанку (бранч IFK1), за адресою: м.Калуш, пр.Л.Українки 1/98, планував та організовував роботу відділення, здійснював контроль за виконанням бюджету та планових показників, за забезпеченням своєчасності та якості здійснення банківських операцій, за забезпеченням банківських цінностей та дотримання відповідальними працівниками процедур та нормативних документів ПАТ КБ «Приватбанк» при роботі з банківськими продуктами, тобто виконуючи організаційно-розпорядчі функції, являвся службовою особою вказаної банківської установи.

Маючи згідно займаної посади та обумовлені необхідністю виконання службових обов`язків обвинувачений ОСОБА_3 мав доступи до програмних комплексів банку, зокрема до Єдиної клієнтської бази (ЄКБ), в яку вносив та редагував дані, що містяться в ЄКБ з використанням особистого логіну IF290784DRI та паролю.

Однак, обвинувачений ОСОБА_3 , керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення за рахунок банку, використовуючи надані йому можливості по роботі з ЄКБ, зловживаючи своїм службовим становищем та порушуючи встановлений порядок розірвання депозитних договорів клієнтів, передбачений інформаційним листом №97 від 16.02.2006 «Про порядок розірвання депозитних договорів фізичних осіб», згідно якому, у випадку розірвання депозитного договору без наявності у банку письмової заяви вкладника, відповідальність за дану операцію і всі пов`язані із нею фінансові ризики несе операціоніст, який виконав дану операцію, неодноразово вносив до ЄКБ неправдиві відомості про клієнтів банку, а саме, без їх відома, вказував у ЄКБ свій номер телефону, що давало йому можливість самому отримувати смс-повідомлення, які банк відправляв нібито клієнту, і таким чином приховував факт вчинення злочину. Після цього, без відома та доручення клієнтів, обвинувачений ОСОБА_3 замовляв, оформляв та отримував платіжні картки на їх ім`я, на які за допомогою програмних комплексів банку, таємно здійснював безготівкові перекази депозитних коштів з рахунків клієнтів. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 , знімав депозитні кошти клієнтів у банкоматній мережі банку м.Калуша та звертав на свою користь.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, без відома і згоди клієнта ОСОБА_7 , 16.11.2011 року незаконно розірвав депозитні договори: референс SANDN2068 від 06.08.2007 року (рахунок № НОМЕР_1 ) у сумі 9709 грн. і референс SANDN287 від 24.09.2009 року (рахунок № НОМЕР_2 ) у сумі 1114,58 євро. Заявки на розірвання вказаних депозитних договорів були авторизовані підлеглим обвинуваченого ОСОБА_3 , старшим менеджером Калуського відділення №11 ОСОБА_8 , який не був обізнаний у злочинних намірах свого керівника ОСОБА_3 .

З метою подальшого заволодіння, кошти із вказаних рахунків обвинувачений ОСОБА_3 16.11.2011 року перерахував на карту «Миттєва» № НОМЕР_3 , яку незаконно додав в ЄКБ на ім`я ОСОБА_7 , зокрема: з рахунку № НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_3 особисто перерахував на зазначену карту «Миттєва» ? 9709 грн., а з рахунку № НОМЕР_2 12147,39 грн.
Кошти на загальну суму 21630 грн. із вказаної картки «Миттєва» № НОМЕР_3 обвинуваченим ОСОБА_3 особисто було знято у період з 16.11.2011 року по 23.11.2011 року у банкоматі CAIF8730, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 16.11.2011 року 4000 грн., 18.11.2011 року 4000 грн., 21.11.2011 року 8000 грн., 23.11.2011 року 5630 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_3 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_9 14.07.2012 року розірвав депозитний договір референс SANDN3429 (рахунок № НОМЕР_4 ) на суму 23000 доларів США, відкритий 29.03.2012 року на бранчі IFK1 клієнту ОСОБА_9 . Заявку на розірвання депозитного договору подав обвинувачений ОСОБА_3 , а авторизацію провів під логіном та паролем старшого касира-операціоніста ОСОБА_10 (логін-IF260383SNZ), яка не була обізнана у злочинних намірах обвинуваченого ОСОБА_3 .

З метою подальшого заволодіння, кошти із вказаного рахунку обвинувачений ОСОБА_3 особисто перерахував на картку № НОМЕР_5 , оформлену ним 14.07.2012 року без відома клієнта, на ім`я ОСОБА_9 , зокрема обвинувачений ОСОБА_3 перерахував на вказану картку: 14.07.2012 року 4000 доларів США, 16.07.2012 року 19000 доларів США.
При цьому обвинувачений ОСОБА_3 під своїм логіном та паролем вніс в ЄКБ до картки № НОМЕР_5 додатковий фінансовий номер телефону НОМЕР_6 , який не належний клієнту ОСОБА_9 , на який 14.07.2012 року і 16.07.2012 року відправлено смс-повідомлення про розхідні операції по депозиту.

Грошові кошти на загальну суму 184200 грн. з даної карти особисто знято обвинуваченим ОСОБА_3 в період з 14.07.2012 року по 25.07.2012 року у банкоматі CAIF8730, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: 14.07.2012 року в сумі 8000 грн., 16.07.2012 року в сумі 80000 грн., 17.07.2012 року в сумі 47000 грн., 18.07.2012 року в сумі 25000 грн., 25.07.2012 року в сумі 1000 грн., а також 14.07.2012 року в банкоматі CAIF6096, за адресою: м.Калуш, вул.Б.Хмельницького 7, в сумі 23200 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_3 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_11 , 27.07.2012 року розірвав депозитний договір референс SANDN9619 (рахунок № НОМЕР_7 ), відкритий 25.07.2012 року на бранчі IFK1, на суму 90000 грн.
Заявку на розірвання вказаного депозитного договору подав обвинувачений ОСОБА_3 , а авторизацію він провів під логіном та паролем старшого менеджера ОСОБА_8 (логін- НОМЕР_8 ), який не був обізнаний із злочинними намірами обвинуваченого ОСОБА_3 .

Депозитні кошти з рахунку № НОМЕР_7 обвинувачений ОСОБА_3 перерахував на картку НОМЕР_9 , оформлену ним без відома клієнта на ім`я ОСОБА_11 , зокрема: 27.07.2012 року в сумі 40000 грн. та 28.07.2012 року в сумі 50000 грн.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 27.07.2012 року особисто зняв кошти на загальну суму 89100 грн. із вказаної картки № НОМЕР_9 у банкоматі CAIF1488 за адресою: м.Калуш, вул.Грушевського 99 в сумі 4000 грн., у банкоматі CAIF8730, за адресою: м.Калуш, пр.Л.Українки 1/98, 27.07.2012 року в сумі 34000 грн. та 28.07.2012 року в сумі 51100 грн.
27.07.2012 року на телефон НОМЕР_10 , вказаний під логіном та паролем обвинуваченого ОСОБА_3 в ЄКБ, який не належний клієнту ОСОБА_11 , відправлено смс-повідомлення про розхідні операції по депозиту.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_3 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_12 22.08.2012 року розірвав депозитний договір референс SANDN0256 (рахунок № НОМЕР_11 ), відкритий 08.11.2011 року обвинуваченим ОСОБА_3 на бранчі IFK1 на суму 10000 євро.
Заявка на розірвання вказаного договору подана з робочого місця керуючої Калуського відділення №10, за адресою: м.Калуш, вул.Б.Хмельницького 30/102, ОСОБА_13 (логін IF191276KON), авторизована заявка з робочого місця ОСОБА_8 (логін- НОМЕР_8 ), які не були обізнані із злочинними намірами обвинуваченого ОСОБА_3 .

Крім цього, для можливості реалізації свого злочинного наміру обвинувачений ОСОБА_3 попросив заступника керуючого відділення ПАТ КБ «Приватбанк» «Колібріс» м.Калуша, ОСОБА_14 , оформити депозитну банківську картку («DEPOSIT-CARD»), мотивуючи відсутністю таких карт у очолюваному ним відділенні. Не будучи обізнаним у злочинних намірах обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_14 22.08.2012 року оформив на ім`я ОСОБА_15 депозитну банківську картку № НОМЕР_12 , яку передав обвинуваченому ОСОБА_3 для передачі клієнту.

В той же день депозитні кошти в сумі 10163 євро обвинувачений ОСОБА_3 особисто перерахував з депозитного рахунку № НОМЕР_11 на картку № НОМЕР_12 . При цьому 22.08.2012 року та 23.08.2012 року на додатковий фінансовий номер телефону НОМЕР_13 , що належить обвинуваченому ОСОБА_3 , який вказаний ним під логіном-паролем ОСОБА_10 в ЄКБ, були відправлені смс-повідомлення про збільшення ліміту по карті та про розхідні операції по депозиту.

Депозитні кошти з вказаної картки на загальну суму 101180 грн. зняті ОСОБА_3 у банкоматах м.Калуша CAIF8730, за адресою: м.Калуш, пр.Л.Українки 1/98: 22.08.2012 року в сумі 60000 грн., 23.08.2012 року в сумі 20000 грн., 29.08.2012 року в сумі 1180 грн. та CAIF6096, за адресою: АДРЕСА_3 , 22.08.2012 року в сумі 20000 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_3 , умисно, з корисливих спонукань, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно, без відома клієнта ОСОБА_15 03.09.2012 року розірвав депозитний договір референс SANDN4223 (рахунок № НОМЕР_14 ), відкритий 08.11.2010 року на бранчі IFK0 на суму 10000 євро.
Заявку на розірвання вказаного депозитного договору подав обвинувачений ОСОБА_3 , а авторизацію провів під логіном та паролем менеджер Калуського відділення №1, за адресою: м.Калуш, вул.Пушкіна 8, ОСОБА_16 (логін-IF030187GSV), який не був обізнаний у злочинних намірах обвинуваченого ОСОБА_3 .

Депозитні кошти перераховані особисто обвинуваченим ОСОБА_3 з використанням логіна та пароля касира-операціоніста ОСОБА_10 , яка не була обізнана у його злочинних намірах з депозитного рахунку клієнта ОСОБА_15 № НОМЕР_15 на картку № НОМЕР_12 (випущену 22.08.2012 року ОСОБА_14 ), а саме: 03.09.2012 року в сумі 9000 євро, 05.09.2012 року в сумі 930 євро.
03.09.2012 року на телефон НОМЕР_13 , що належить обвинуваченому ОСОБА_3 і вказаний ним особисто під логіном та паролем ОСОБА_10 в ЄКБ, були відправлені смс-повідомлення про збільшення ліміту по карті та про розхідні операції по депозиту.

Депозитні кошти з вказаної картки на загальну суму 98000 грн. зняті обвинуваченим ОСОБА_3 03.09.2012 року в банкоматах м.Калуша, зокрема: CAIF6096, за адресою: м.Калуш, вул.Б.Хмельницького 7, 03.09.2012 року в сумі 10000 грн., 04.09.2012 року в сумі 4000 грн., CAIF8730, за адресою: м.Калуш, пр.Л.Українки 1/98, 03.09.2012 року в сумі 68000 грн., 05.09.2012 року 8000 грн. та САІF2454, за адресою: м.Калуш, вул.Б.Хмельницького 62, 03.09.2012 року в сумі 8000 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , умисно, зловживаючи своїм службовим становищем незаконно заволодів грошовими коштами ПАТ КБ «Приватбанк», які знаходились на депозитних рахунках клієнтів, на загальну суму 494110 грн., заподіявши ПАТ КБ Приватбанк збитків в особливо великому розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, а також заявлений цивільний позов. Просив суд врахувати при обранні міри покарання, що він частково відшкодував завдані збитки в добровільному порядку, а тому просив суд суворо його не карати.

Представник потерпілого ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 працював у ПАТ КБ «Приватбанк» з 2008 року на різних посадах. З 04.04.2011 року по 18.09.2012 року він обіймав посаду керуючого Калуського відділення №11 головного менеджера в обслуговуванні клієнтів Івано-Франківської філії Приватбанку (бранч IFK1), за адресою: м.Калуш, пр.Л.Українки 1/98. Обвинувачений ОСОБА_3 мав згідно займаної посади та обумовлені необхідністю виконання службових обов`язків доступи до програмних комплексів банку, зокрема до Єдиної клієнтської бази (ЄКБ), в яку вносив та редагував дані, що містяться в ЄКБ з використанням особистого логіну IF290784DRI та паролю. Разом з тим обвинувачений ОСОБА_3 за рахунок банку, використовуючи надані йому можливості по роботі з ЄКБ та грубо порушуючи встановлений порядок розірвання депозитних договорів клієнтів, неодноразово вносив до ЄКБ неправдиві відомості про клієнтів банку, а саме, без їх відома, вказував свій номер телефону, що давало йому можливість самому отримувати смс-повідомлення, які банк відправляв нібито клієнту, і таким чином приховував факт вчинення злочину. Після цього, без відома та доручення клієнтів, обвинувачений ОСОБА_3 замовляв, оформляв та отримував платіжні картки на їх ім`я, на які за допомогою програмних комплексів банку, таємно здійснював безготівкові перекази депозитних коштів з рахунків клієнтів. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 , знімав депозитні кошти клієнтів у банкоматній мережі банку м.Калуша та використовував на власний розсуд. Також підтвердила, що обвинувачений добровільно, частково відшкодував завдані збитки, а цивільний позов заявлено до нього з урахуванням відшкодованих коштів. Заявлений позов підтримала у повному обсязі, просила його задоволити. Щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що на його зміні було виявлено недостачу грошей у касі. Касир сказала, що позичила гроші обвинуваченому ОСОБА_3 . Після телефонної розмови з батьками обвинуваченого, останні до кінця робочого дня повернули гроші банку. Однак через деякий час йому стало відомо, що з`явилися нові факти зловживань обвинуваченим та нестачі коштів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 22.08.2012 року обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до нього з проханням відкрити картку на ім`я ОСОБА_15 пояснюючи, що на його відділенні відсутній пластик цього виду карт, а це його добра знайома. Обвинувачений ОСОБА_3 диктував ідентифікуючі дані ОСОБА_15 , розмовляючи по телефону. Створивши картку, він передав її обвинуваченому ОСОБА_3 , щоб той передав клієнту ОСОБА_15 .. Подальшою долею картки він не цікавився.

Не зважаючи на визнання вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення підтверджується також :

- наказом № Э.IF-ПП-2011-217 від 04.04.2011 року про переміщення ОСОБА_3 (а.с.24-25, т.2) та наказом №Э.IF-ПП-2012-486 від 15.09.2012 року про переміщення ОСОБА_3 (а.с.26-28, т.2), з яких вбачається що з 04.04.2011 року до 18.09.2012 року ОСОБА_3 працював керівником Калуського відділення №11 Прикарпатського регіонального управління ПАТ КБ Приватбанк та виконував основні функції: виконання функцій керівника відділення; контроль за виконанням бюджету та планованих показників відділення; забезпечення своєчасності та якості здійснення банківських операцій згідно матриці послуг; контроль за забезпеченням банківських відомостей та дотримання відповідальними працівниками процедур та нормативних документів Приватбанку при роботі з банківськими продуктами Бранч IFК1;

- положенням про порядок ведення Єдиної Клієнтської Бази, затверджений наказом №906 СП-2008-284 від 14.03.2008 року(а.с.147159, т.2);

- договорами про заощадження №SAMDN5690 від 01.10.2010 року (а.с.161, т.2), №SAMDN0835 від 08.11.2011 року(а.с.165, т.2), №SAMDN3429 від 29.03.2012 року(а.с.134, т.2), укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_9 ;

- договорами про заощадження №SAMDN4223 від 08.11.2010 року (а.с.160, т.2), №SAMDN0256 від 08.11.2011 року(а.с.163, т.2), укладеними між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_15 ;

- договором №SAMDN9619 від 25.07.2012 року(а.с.132, т.2), укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_11 ;

- виписками по особових рахунках та витягами з ЄКБ по депозитних рахунках ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 (а.с.166-197, т.2);

- витягами з рахунків дебіторської заборгованості ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.95-107, т.3);

- фотографічними витягами з камер відеоспостереження банкоматів (а.с.198-228, т.2);

- висновками службового розслідування ПАТ КБ «Приватбанк», яке проводилося за заявами ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 (а.с.231-251, т.2).

Таким чином суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст.191 ч.5 КК України, оскільки він вчинив привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно та у особливо великих розмірах.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, і обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.
Пом`якшуючими покарання обставинами для обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому та частково відшкодував шкоду.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
За змістом статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З врахуванням особи обвинуваченого та всіх обставин справи, зокрема наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69 КК України та призначаючи йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.5 ст.191 КК України, у виді позбавлення волі.

Згідно статтей 22 та 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину підлягає задоволенню в повному обсязі, в сумі 1543300,77 грн., оскільки саме цю суму підтримує представник потерпілого та визнає обвинувачений, і саме така сума підтверджується зібраними по справі доказами(т.1, а.с.11-14).
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді - 3/трьох/ років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків у банківських установах строком на 2/два/ роки з конфіскацією майна.

Термін відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу затримання - 13.06.2020 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 залишити попередньо обраний тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ в строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину - задоволити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1543300,77 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1