Провадження №1-кс/369/2392/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Київської області ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001878 від 09.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001878 від 09.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділом Бучанського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження за №0001878 від 09.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.09.2021 близько 10 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті своєму батьку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, раптово на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_7 , наніс йому 6 ударів ножем, який тримав в правій руці, в шию.

На місці вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не зміг завершити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому ОСОБА_7 вчасно надана медична допомога та завдані йому тілесні ушкодження не призвели до смерті.

Згідно довідки КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» №2302 від 09.09.2021 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено 6 колото-різаних ран шиї.

09.09.2021 ОСОБА_6 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України. В ході затримання ОСОБА_6 виявлено та вилучено: кофта, штани темно-синього кольору, кросівки чорного кольору які поміщені до картонної коробки.

09.09.2021 року вилучені речі на підставі ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі такими, що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Вищезазначені вилучені речі у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
З огляду на вищевикладене слідчий просив суд клопотання про накладення арешту задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання прокурора розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила суд його задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Бучанського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження за №0001878 від 09.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0001878 від 09.09.2021 встановлено, що 09.09.2021 близько 10 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті своєму батьку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, раптово на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_7 , наніс йому 6 ударів ножем, який тримав в правій руці, в шию.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.09.2021 року о 11 год. 30 хв. в порядку ст. 258 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході затримання ОСОБА_6 виявлено та вилучено: кофту, штани темно-синього кольору, кросівки чорного кольору які поміщені до картонної коробки.

Постановою слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання та приєднання до справи речових доказів від 09.09.2021 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001878 від 09.09.2021 року: кофту, штани темно-синього кольору, кросівки чорного кольору, які поміщені до картонної коробки.

09.09.2021 року старшим слідчим СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_8 за погодженням прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
В поданому клопотанні слідчим зазначено, що метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі такими, що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Правовою підставою для накладення арешту є запобігання можливості його відчуження або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справі.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Виходячи з матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає доведеним органом досудового розслідування той факт, що вилучені речі під час затримання ОСОБА_6 , а саме: кофту, штани темно-синього кольору, кросівки чорного кольору, які поміщені до картонної коробки, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків та з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене 09.09.2021 року в ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України.
Суд вважає за необхідне зазначити, що будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею, на даний час, не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Київської області ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001878 від 09.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0001878 від 09.09.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,а саме: кофту, штани темно-синього кольору, кросівки чорного кольору, які поміщені до картонної коробки та були вилучені 09.09.2021 року о 11 год. 30 хв. в ході затримання ОСОБА_6 .

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1