Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2430/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.08.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачених та їх захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , представника потерпілого І.Грушка адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 30.05.2019р. до ЄРДР за №0000513 по обвинуваченню-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підвиноградів, зареєстрований АДРЕСА_1 та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня, не працюючий, одружений- на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця в АДРЕСА_3 , громадянин України, освіта середня, не працюючий, розлучений- на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимий Виноградівським районним судом 12.04.2019р. за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.ст.75-76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 30.05.2019р., близько 08.00 години, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити їх протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, проникли на територію за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого являється ОСОБА_10 , де через попередньо відкриті ворота проникли до підсобного приміщення на вищевказаній території, звідки таємно викрали металобрухт, а саме металеві плити, труби, дві металеві конструкції на колесах та металевий ящик з болтами та гайками, загальною вагою 297 кілограм, вартістю 1188 грн., які в подальшому погрузили в багажне відділення та салон автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та з викраденим зникли, чим самим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своїми діями обвинувачений, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_9 30.05.2019р., близько 08 години, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити їх протиправні дії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, проникли на територію за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого являється ОСОБА_10 , де через попередньо відкриті ворота проникли до підсобного приміщення на вищевказаній території, звідки таємно викрали металобрухт, а саме металеві плити, труби, дві металеві конструкції на колесах та металевий ящик з болтами та гайками, загальною вагою 297 кілограм, вартістю 1188 грн., які в подальшому погрузили в багажне відділення та салон автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та з викраденим зникли, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Своїми діями обвинувачений, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Такі висновки суду відповідно до вимог ч.3 ст.370 КПК України грунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджені доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України, зокрема, як власними показаннями обвинувачених в судовому засіданні, а також свідченнями допитаних у суді свідків, а також сукупністю письмових доказів.

Зокрема, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, вказав, що 30.052019р. з ранку разом з ОСОБА_9 завантажили металобрухт в його автомобіль. Сторож попереджав їх, а потім викликав поліцію. Вони тільки від`їхали і їх затримали по дорозі поліцейські.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у скоєні інкримінованого йому злочину не визнав, в обґрунтування своїх заперечень пояснив, що того дня за ним приїхав ОСОБА_11 , щоб відвезти його до додому. Він сів за кермо авто і вже на переїзді, ОСОБА_12 сказав, що «…треба заїхати в одне місце і поможеш загрузити метал», на що він погодився. Вони приїхали на місце, метал лежав біля сітки. Бачив, що сторож розмовляв із ОСОБА_11 .

Такі показання обвинувачених були перевірені в судовому засіданні шляхом дослідження в порядку, передбаченому ст.94 КПК України, всіх наявних у розпорядженні суду доказів та надання їм відповідної правової оцінки.

Так, свідок ОСОБА_13 в суді показав, що 30.05.2019р. він, будучи сторожом, виявив автомобіль обвинувачених, які грузили в автомобіль метал. Автомобіль обвинувачених заїхав на територію до гаражів і він ще 15 хвилин спостерігав за їх діями, а лише потім до них підійшов. Він їх попередив, що територія охороняється ним, але вини сказали «… це не твої справи», а тому він викликав шефа- Іржі та повідомив поліцію, які їх затримали на виїзді. Обвинувачені грузили метал в салон та багажник автомобіля, який був завантажений повністю.

Такі показання свідка є допустимим джерелом доказів, оскільки отриманні від сторонніх осіб за відповідно передбаченої законом процесуальної процедури, вони достовірно підтверджують факт крадіжки обвинуваченими металобрухту загальною вагою 297 кг., і саме з гаражного приміщення що за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого являється ОСОБА_10 , одночасно ці покази свідка спростовують показання обвинувачених про те, що металобрухт знаходився біля дороги і вони відповідно на охоронювану територію не заходили.

Крім цього вина обвинувачених у вчиненні злочину доводиться наступними письмовими доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України.

Зокрема, вказані обставини достовірно підтверджені і даними протоколу огляду місця події від 30.05.2019р. з фототаблицями, проведеного за участю понятих /а.с.12-21/, з яких вбачається, що під час ціє слідчої дії було проведеного огляд під`їзду до дворогосподарства АДРЕСА_4 , підходу до гаражного приміщення, розташованого на дворогосподарстві АДРЕСА_4 , вікна та загальний вигляд середини зазначеного приміщення гаража, а також загальний вигляд автомобіля марки «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 , який був виявлений поряд із дворогосподарством №7 по вул.Меденція в м.Виноградів, в якому було виявленні викрадені з приміщення гаража металообрухт. Під час проведення зазначеної слідчої дії зауважень від учасників огляду, в тому числі і від обвинуваченого, не надходило.

Вказані обставини достовірно підтверджені і даними протоколу огляду місця події від 30.05.2019р. з фототаблицями, проведеного за участю понятих /а.с.23-28/, з яких вбачається, що під час ціє слідчої дії було проведеного огляд громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які 30.05.2019р. о 08.00 годині здійснили крадіжку металобрухту з гаражного приміщення, розташованого на дворогосподарстві АДРЕСА_4 . Під час проведення зазначеної слідчої дії зауважень від учасників огляду, в тому числі і від обвинувачених, не надходило.

Ці обставини узгоджуються та доповнюються даними, які містяться в протоколі огляду предметів від 25.06.2019р. /а.п.49-64/, на якому зафіксовано вигляд металобрухту, який 30.05.2019р. обвинуваченими був викрадений з гаражного приміщення, розташованого на дворогосподарстві АДРЕСА_4 , зокрема, металобрухт знаходиться в багажному відділенні автомобіля марки «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_8 , вигляд металевої труби вагою 5 кг., металевої труби звареної з різних частин вагою 5 кг., вигляд 4 металевих труб вагою 8 кг., металевої плити вагою вагою 20 кг., вигляд металевих плит оранжевого кольору загальною вагою 7 кг. кожна, металевої труби вагою 17 кг., вигляд металевої труби вагою 5 кг., 2-х металевих конструкції вагою по 45 кг., дерев`яного ящика із болтами, гайками вагою 20 кг., а також загальний вигляд металобрухту

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 /а.п.140-145/, проведеного в присутності захисника обвинуваченого та понятих встановлено, що ОСОБА_8 на місця скоєння злочину показав яким чином він разом із ОСОБА_14 проникли на територію дворогосподарства АДРЕСА_4 , показав гаражне приміщення в даному дворогосподарстві, в яке вони проникли і з якого скоїли крадіжку металобрухту.

Відповідно до довідки про вартість чорного металобрухту, виданого 07.06.2019р. ПП «Угоч-Метал» (а.п.68) вартість чорного металобрухту станом на 30.05.2019р. становило 4.000,00 грн. за одну тону.

Зміст вищезазначених процесуальних документів та безпосередні показання свідка у суді, містять допустимі об`єктивні дані, які достовірно вказують на факт вчинення 30.05.2019р. обвинуваченими крадіжки металобрухту з гаражного приміщення дворогосподарства АДРЕСА_4 .

Таким чином, аналізуючи показання допитаних у суді незацікавлених у вирішенні справи свідків, які отриманні у відповідності до вимог КПК України, суд бере їх до уваги і приходить до висновку, що вони повністю відповідають і узгоджуються між собою та матеріалами справи, а відтак є допустимим джерелом доказів.

У свою чергу, розглядаючи доводи та заперечення захисника про безпідставність притягнення обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з тим, що територія не огорожена, а тому не було проникнення в приміщення, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Закон визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення такого майна - таємність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Як правило крадіжка вчинюється за відсутності будь-яких осіб (власників, володільців майна, осіб, під охороною яких воно перебуває, очевидців тощо). Крадіжкою визнається також протиправне вилучення чужого майна і тоді, коли воно здійснюється у присутності потерпілого або інших осіб (наприклад, ці особи спостерігають за діями винного на певній відстані), але сам винний не усвідомлював цього моменту і вважав, що діє таємно від інших осіб.

Отже, фактично позиція захисту в частині кваліфікації дій засудженого ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК зводиться до відсутності такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у сховище.

Однак, не погоджуючись з позицією захисту суд виходить з того, що при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягають встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) у приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

При цьому обов`язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у перелічених місцях, де знаходиться майно.

З показань як ОСОБА_11 вбачається, що він вирішив украсти металобрухт на території дворогосподарства АДРЕСА_4 , що вони разом з ОСОБА_15 і зробили. Останій в суді, не визнавши своєї вини, проте підтвердив, що ОСОБА_11 попросив його, що «…треба заїхати в одне місце і поможеш загрузити метал», на що він погодився. Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що 30.05.2019р., будучи сторожом, виявив автомобіль обвинувачених на території яку він охороняв, які грузили в автомобіль метал, автомобіль обвинувачених заїхав на територію до гаражів і він ще 15 хвилин спостерігав за їх діями, а лише потім до них підійшов. Він їх попередив, що територія охороняється ним.

Тобто приміщення гаража, навіть при відсутності паркана на самому даорогосподарстві, на що посилається захисник обвинуваченого ОСОБА_16 , був захистом домогосподарства від сторонніх осіб, що об`єктивно перешкоджав вільному доступу сторонніх осіб, а також дозволяв ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем).

Доводи захисника стосовно того, що відсутність огорожі не свідчить про можливість визнання відповідної території сховищем або такою, що запобігає вільному перетинанню її меж, є безпідставними, оскільки у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність перешкод для потрапляння особи на територію, а саме відсутність вільного доступу на таку територію, так і в приміщення гаражів, які на цій території знаходяться. Посилання на те, що земельна ділянка не була відведена потерпілому, також необґрунтоване, оскільки матеріалами кримінального провадження підтверджено, що крадіжка вчинена з домоволодіння на території дворогосподарства АДРЕСА_4 .

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_8 обвинувачується, це діяння містить склад кримінального правопорушення (злочину), який передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, обвинувачений винен у вчиненні цього злочину (кримінальному правопорушенні) та підлягає покаранню за вчинений ним злочин (кримінальне правопорушення), оскільки таке ним вчинено у стані осудності.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст.66 КК України, в ході досудового розслідування є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст.67 КК України, в ході досудового розслідування та в судовому засідання не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України відповідно до вимог статей 50,65 цього Кодексу суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й вирішує питання про наявність або відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зазначений злочин відповідно до статті 12 КК є тяжким, спосіб та обстановка його вчинення, зокрема проникнення на охоронювану територію у групі, що істотно підвищує суспільну небезпечність протиправних дій.

Суд зазначає, що зміст і призначення закріпленої у статті 185 КК кримінально-правової заборони полягає насамперед у захисті суспільства й держави від злочинів проти власності, умови для вчинення яких створює саме незаконне вживання наркотичних засобів. Окрім того, такі злочинні діяння є особливо небезпечними, адже ставлять під загрозу право власності. Натомість згідно зі статтею 13 Конституції України закріплене положення, згідно з яким всі суб`єкти власності рівні перед законом і однією із гарантій рівності захисту всіх форм власності є відповідальність за злочини проти власності, передбачена ст.185 КК України незалежно від того, на яку форму власності було вчинено злочинне посягання.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України суд враховує, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахувавши дані про особу обвинуваченого (у лікарів нарколога, психіатра на Д обліку не перебуває, одружений- на утриманні має двоє неповнолітніх дітей (а.п.100-106).

Відповідно до довідки-характеристики сільського голови с.Підвиноградів за №02-09/287 від 05.06.2019р. обвинувачений характеризується посередньо, крім цього, не працевлаштований і не має законних джерел доходу, не є судимий.

А відтак суд погоджується із позицією прокурора, який вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, із застосуванням положень ст.75 КК України.

Зокрема, положенням ч.1 ст.75 КК визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому суд має належним чином дослідити й оцінити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, та врахувати, що ст.75 КК застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Між тим, відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Суд вважає, що прокурором враховані конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений свою вину у скоєні даного злочину визнав, протягом досудового слідства та у суді послідовно надавав визнавальні покази, разом з тим, ніде не працює і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Інших передбачених частиною першою статті 66 КК обставин, які б пом`якшували засудженим покарання за злочин, передбачений частиною першої ст.185 ч.3 цього Кодексу, на підставі поданих сторонами і досліджених у судовому засіданні доказів у справі не встановлено.

Таким чином, з урахуванням небезпечності злочинних дій обвинуваченого, вчинених проти власності й відсутності обставин, які обтяжують його покарання, суд вважає за необхідне, достатнє і справедливе обрати покарання, в межах санкції ч.3 ст.185 КК, у виді позбавлення волі із застосуванням 2-х річного іспитового строку, передбаченого ст.ст.75-76 КК України.

На переконання суду призначення обвинуваченому саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

Окрім того, судом встановлено, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , ці діяння містять склад кримінального правопорушення (злочину), який передбачений ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, обвинувачений винен у вчиненні цього злочину та підлягає покаранню за вчинений ним злочини, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , відповідно до ст.66 КК України, в ході досудового розслідування та судового слідства не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, що підтверджено даними протоколу №19 від 30.05.2019р. медичного освідування для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння /а.п.89/.

Отже, призначаючи ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.185 КК України відповідно до вимог статей 50,65 цього Кодексу суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного й вирішує питання про наявність або відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зазначений злочин відповідно до статті 12 КК є тяжким, спосіб та обстановка його вчинення, зокрема, проникнення на охоронювану територію у групі, що істотно підвищує суспільну небезпечність протиправних дій.

Так, суд зазначає, що зміст і призначення закріпленої у статті 185 КК кримінально-правової заборони полягає насамперед у захисті суспільства й держави від злочинів проти власності, умови для вчинення яких створює саме незаконне вживання наркотичних засобів. Окрім того, такі злочинні діяння є особливо небезпечними, адже ставлять під загрозу право власності. Натомість згідно зі статтею 13 Конституції України закріплене положення, згідно з яким всі суб`єкти власності рівні перед законом і однією із гарантій рівності захисту всіх форм власності є відповідальність за злочини проти власності, передбачена ст.185 КК України незалежно від того, на яку форму власності було вчинено злочинне посягання.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України суд враховує, відсутність обставин, які пом`якшують його покарання, врахувавши дані про особу обвинуваченого (у лікарів нарколога, психіатра на Д обліку не перебуває, а також бере до уваги, що інкримінований злочин обвинувачений вчинив в стані наркотичного сп`яніння (а.п.81-92).

Відповідно до довідок-характеристик сільського голови с.Дротинці за №02-05126 від 06.06.2019р. та №264 від 16.09.2021р. старости села обвинувачений характеризується посередньо, після повернення з місць позбавлення волі, крім цього, не працевлаштований і не має законних джерел доходу, тобто суспільно-корисною працею не займається.

Відповідно до довідки про склад сім`ї і характеристики вбачається, що останій проживає з матір`ю, братом та сестрою. З дружиною, з якою має двоє дітей, розлучений.

Водночас обвинувачений згідно обвинувального висновку є раніше судимий, зокрема, відповідно до даних, які містяться у Вимозі про наявність судимості (а.п.90-93) ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності, а саме останій раз: 12.04.2019р. був засудженим Виноградівський районним судом за ч.2,3 ст.185 КК України до 5-ти років позбавлення волі із застосуванням 2-х річного іспитового строку, проте, не дивлячись на те обвинувачений, перебуваючи на іспитовому терміні за цим вироком, проте скоїв аналогічний новий тяжкий злочин проти власності, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Між тим, відповідно до вимог ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Інших передбачених частиною першою статті 66 КК обставин, які б пом`якшували засудженим покарання за злочин, передбачений частиною першої ст.185 ч.3 цього Кодексу, на підставі поданих сторонами і досліджених у судовому засіданні доказів у справі не встановлено.

Таким чином, з урахуванням небезпечності злочинних дій обвинуваченого, вчинених проти власності й відсутності обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне, достатнє і справедливе обрати покарання, в межах санкції ч.3 ст.185 КК, у виді позбавлення волі, а також із застосуванням правил, передбаченими в статтях 71,72 КК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На переконання суду призначення обвинуваченому саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинувачених не застосовується.

Керуючись ст.ст.94,368,370,371,373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 4 (чотири) роки.

В порядку ст.ст.75-76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Виноградівського районного суду від 19.04.2019р.- один місяць позбавлення волі, а відтак остаточно до відбуття покарання ОСОБА_9 призначити 5 (п`ять) років і один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі:

кросівки виробника «NIKE» та кросівки виробника «Reebok», які зберігаються у Виноградівського ВП Берегівського ВП УНП в Закарпатській області, які зберігаються в кімнаті речових доказів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області- передати власнику потерпілому ОСОБА_8 (а.п.74-75)

сліди папілярних ліній рук, які зберігаються в кімнаті речових доказів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області (а.п.74-76)- знищити;

металева труба сірого кольору у верхній частині якої наявна металева частина червоного кольору вагою п`ять кілограм; металева трубка зварена з декількох частин різного роду та діаметру, вагою чотири кілограми; чотири металеві трубки квадратної форми зварені з різних частин вагою вісім кілограм; п`ять металевих сірих плит хвилястої форми розміром 108x50 см. вагою двадцять кілограм кожна; шість металевих плит оранжевого кольору з привареними в нижній частині кутниками розміром 42x62 см. вагою сім кілограм кожна;металева трубка жовтого кольору вагою сімнадцять кілограм; металева форма зігнута у формі букви «С» вагою п`ять кілограм; дві металеві конструкції оранжевого кольору у формі букви «Г», основи яких розміром 49x50 см. на чотирьох колесах та висотою 100 см., вагою сорок п`ять кілограм кожна; металевий ящик з різними болтами, гайками загальною вагою двадцять кілограм, які зберігаються на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області- передати власнику потерпілому ОСОБА_10 . (а.п.74-76);

автомобіль марки «ВАЗ 2107» р.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області - передати ОСОБА_8 як законному власнику (а.п.74-76);

Судові витрати по справі відсутні.

До набрання вироку законної сили щодо обвинувачених запобіжні заходи не застосовуються.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1