ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/8494/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3625/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 28.01.2022 року.
Захисник обвинуваченого, не погоджуючись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладення вказаних захисником обов`язків.
В обгрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що обвинувачена більш ніж 3 роки перебуває під вартою. Клопотання сторони обвинувачення є ідентичними. Жодних ризиків та доказів на їх підтвердження не надається. Обвинувачена не визнає вини, не має на меті переховуватися, оскільки особисто зацікавлена у встановленні всіх обставин. ОСОБА_6 раніше не судима, не перебуває на обліках у психіатра чи нарколога, характеризується задовільно, має нерухомість, її родина проживає в м. Харків. Сторона захисту звертає увагу, що вона має інвалідність 3 групи, має тяжку хворобу, в умовах СІЗО обвинувачена позбавлена можливості отримувати належне лікування. Судом безпідставно проігноровані докази відсутності існування ризиків.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Від прокурора та захисника надійшли заяви, відповідно до яких учасники просять проводити апеляційний розгляд без їх участі.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Такі висновки суду не є безпідставними з огляду на зміст обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 . Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 до вказаних злочинних дій залучила іншу особу, якій передала грошові кошти в якості передоплати та другу частину коштів за нібито виконану роботу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Встановлено, що обвинувачена 1955 року народження, є пенсіонером, раніше не судима, приватний підприємець. Сторона захисту вказує про наявність у неї захворювання та інвалідності 3 групи.

Відповідно до клопотання сторони обвинувачення ОСОБА_6 осіб, які перебувають на її утриманні, не має, наявність грошових коштів свідчить про можливість її переховування від суду у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, на переконання прокурора остання може, перебуваючи на свободі, створити докази непричетності шляхом укладення цивільно-правових угод на суми 1500 та 8500 доларів США відповідно. Небезпідставним є посилання прокурора на можливість настання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що вплив на потерпілого може бути здійснений через родинні стосунки з ним, який є батьком онуки обвинуваченої. Прокурором також зазначено, що в судовому засіданні 26.01.2018 року при обранні запобіжного заходу обвинувачена погрожувала розправою потерпілому, у зв`язку із чим він звертався із заявою до прокуратури області. Не виключена можливість впливу на свідків, які ще не допитані.

З огляду на вказані обставини, зміст та серйозність пред`явленого обвинувачення, можливий спосіб вчинення злочину, посилання прокурора на наявність ризиків є обгрунтованою. Невизнання обвинуваченою вини не спростовує висновків суду на даний час, оскільки встановлення наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченої та наслідками, її ролі у вчиненому є завданням судового розгляду. При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу суд повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування, продовження щодо особи обмежувальних заходів тане вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченої нерухомості, місця проживання, родини в м. Харкові, щодо стану її здоров`я, тривалості перебування під вартою, заслуговують на увагу. Разом з тим, враховуючи суттєві для даного провадження обставини ризики вчинення дії, передбачених ст. 177 КПК України, є високими. Застосування більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченої, у зв`язку із чим апеляційний суд не встановив підстав для задоволення апеляційних вимог. Ухвала суду є вмотивованою та обгрунтованою.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді