справа № 710/1314/18
провадження № 1-кп/691/251/21
УХВАЛА

11 листопада 2021 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище судове засідання по матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 296, ч. 1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 296, ч. 1 ст.309 КК України.

В судовому засіданні 11.11.2021 року, прокурор підтримала клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , подане нею через канцелярію суду. В обґрунтування клопотання, прокурор зазначила, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, судимості не зняті та непогашені, на шлях виправлення та перевиховання не став повторно скоїв злочини: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно. Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предметів, спеціально пристосованих або заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень. Також ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні та перевезенні наркотичного засобу без мети збутуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Вироком Городищенського районного суду від 11.06.2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України та призначено відповідне покарання, за ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 4 ст. 296 КК України виправдано. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07.12.2020 року вирок скасовано, призначено новий судовий розгляд та обрано запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 15 год. 07 грудня 2020 року по 15 год. 04 лютого 2021 року, включно. В подальшому ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 27.05.2021 року ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.11.2021 року.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений, в тому числі за злочини проти власності, на даний час обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, серед яких хуліганство, крадіжка, незаконне заволодіння транспортним засобом та незаконне придбання, виготовлення, зберігання та перевезення наркотичного засобу без мети збуту, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 сталих соціальних зв`язків немає і в разі визнання його винним, може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, тому існують ризики, що останній з метою уникнення покарання може переховуватись від суду. Крім того, один із потерпілих по справі повідомляв йому особисто, що ОСОБА_5 телефонував йому та намагався «залагодити питання», а тому є ризики, що ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілих по справі. Посилаючись на вищенаведене, просила задоволити клопотання та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ще на 60 діб.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою та підтримав своє, подане через канцелярію суду, клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. В обґрунтування поданого клопотання, зазначив, що підозра у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень стороною обвинувачення не обґрунтована та не підтверджена належними доказами, а ризики заявлені прокурором, щодо його переховування від суду та можливої втечі не знайшли свого підтвердження. Стороною обвинувачення, не надано переконливих доказів, на існування заявлених ризиків, тому, просив відхилити клопотання прокурора, застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт. Вважає, що обставини у справі з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою змінились, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України перестали існувати, що на його думку, дає достатні підстави суду вважати, що менш сурові запобіжні заходи в даному разі будуть адекватними заходами в даному кримінальному провадженні. При цьому обіцяв виконувати всі обов`язки, які будуть покладені на нього судом та повідомляти своє місцеперебування відповідним органам.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_5 .

Представник потерпілого ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилась, попередньо надавши суду клопотання про проведення судового засідання без її участі.

Потерпілий ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду телефонограму про проведення судового засідання у його відсутність.
Вислухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, розглянувши заявлене клопотання прокурора, суд дійшов до наступного.

Частинами 1, 2, 3 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07.12.2020 року відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 15 год. 07 грудня 2020 року по 15 год. 04 лютого 2021 року, включно.

01.02.2021 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.04.2021року включно.

31.03.2021 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.05.2021року включно.

27.05.2021 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.07.2021року включно.

21.07.2021 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18.09.2021року включно.

14.09.2021 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області відносно ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.11.2021року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд, перевіряючи достатність доказів для такого висновку, разом з положенням КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року), згідно якого, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими, шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій, у відповідності до закону про кримінальну відповідальність, підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання та подальших продовжень запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він є не одруженим, не працюючим, неповнолітніх дітей не має, що вказує на відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків. Крім того, схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень, що підтверджується обвинувальними актами у об`єднаній справі, а саме будучи під слідством, ОСОБА_5 продовжував вчиняти інші кримінальні правопорушення. Будучи неодноразово судимим за скоєння ряду корисливих злочинів та маючи кримінальний досвід, з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду. Також, наявний ризик щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності.
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні належні гарантії, які б переважали наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому доцільно вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, які інкримінуються обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, в зв`язку з чим, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.

З наведених вище підстав, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт до задоволення не підлягає.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах, зокрема: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, обставини скоєння інкримінованих йому злочинів, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що достатньою мірою гарантування виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, є застава в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

В разі внесення застави, суд вважає, що на ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема:

1) з`являтися на виклики до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.

Згідно ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, а суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 331, 369-372, 394, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нечаєво, Шполянського району, Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - по 09.01.2022 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - відмовити.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) з`являтися на виклики до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_5 під розпис з ухвалою суду.

Копію ухвали суду вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала, може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1