Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

05 жовтня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Сарненського районного суду Р івненської області від 12 лютого 2021 року, якою застосовано до
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Люхча Сарненського району Рівненської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
примусові заходи медичного характеру у кримінальному провадженні №0000866 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2021 року застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вказаної ухвали, судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.185 КК України ,а саме 03 вересня 2019 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи на законних підставах у приміщенні будинку, що знаходиться по АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, умисно, переконавшись, що його протиправні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, таємно викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: ноутбук марки «Packard bell P5WSO» вартістю 3 791 грн. 35 коп., портативний зарядний пристрій (power bank) марки «Xiaomi» - 280 грн., срібну ложку - 660 грн., срібний браслет - 764 грн., пару срібних сережок - 214 грн. та срібний ланцюжок з підвіскою - 388 грн., які в подальшому виніс за межі вказаного вище господарства та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6 097 грн. 35 коп.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування цих вимог він зазначив, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №220/19 від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому діяння не знаходився у тимчасовому хворобливому стані, однак страждав на хронічне психічне захворювання у стані загострення. Вказане, на переконання захисника, свідчить за станом психічного здоров`я саме на 03.09.2019 ОСОБА_7 потребував госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.
Разом з цим ОСОБА_7 після вчиненого діяння перебував на лікуванні в КП «Обласній психіатричній лікарні» із 03 вересня 2019 року по 18 жовтня 2019 року, а тому захисник вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру.
Захисник вказав на те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, працюючий, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває і на даний час не страждає на психічний розлад. Тому адвокат вважає, що ОСОБА_7 , вчинивши інкриміноване йому діяння в стані неосудності, на момент судового розгляду видужав і суд мав всі підстави для закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.
Також апелянт вказав на те, що постанова від 03 вересня 2019 року про призначення прокурора у даному провадженні ОСОБА_9 , який затверджував клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, не містить підпису керівника місцевої прокуратури ОСОБА_10 , а тому, на думку апелянта, є незаконною, а прокурору ОСОБА_9 не було надано повноважень у вказаному кримінальному провадженні.

Особа, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_11 , а також потерпілий ОСОБА_8 , належним чином повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду, однак відмовились від отримання судової кореспонденції та у судове засідання не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 513 КПК передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За роз`ясненнями п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ухвала (постанова) у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону і крім вирішення питань, які вирішуються судом у справах про застосування примусових заходів медичного характер, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Суд першої інстанції, постановляючи вказану ухвалу, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так, вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді поміщення до психіатричного закладу із звичайним наглядом, суд першої інстанції на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, належним чином встановив обставини вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Щодо доводів захисника про відсутність необхідності на даний час у застосуванні до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у зв`язку з тим, що після цих подій він пройшов лікування, то колегія суддів вважає їх позбавленими підстав.

Зокрема, висновком судово-психіатричного експерта №220/19 від 21 жовтня 2019 року, встановлено, що ОСОБА_7 на момент вчинення інкримінованого йому діяння не знаходився у тимчасовому хворобливому стані, однак, страждав на хронічне психічне захворювання у фазі загострення, яке позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За станом психічного здоров`я ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Вказаний висновок експерта мотивований, науково обгрунтований і сумнівів у його правильності в сторін провадження не викликав. Також колегія суддів констатує, що зазначений у цьому висновку вид примусового заходу медичного характеру відповідає приписам ст.94 КК України.

Згідно положення ч.4 ст.513 КПК, якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Водночас, доказів на підтвердження своєї позиції щодо одужання ОСОБА_7 та відсутність необхідності у застосуванні щодо нього на даний час примусових заходів медичного характеру та спростування висновків суду першої інстанції стороною захисту під час апеляційного розгляду надано не було.
Медична довідка видана КП «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка», на яку покликався захисник, має інформаційний характер щодо перебування ОСОБА_7 на лікуванні у цій установі, однак жодним чином не підтверджує його видужання та відсутність потреби у застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру.
При цьому, колегія суддів наголошує, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлено, зокрема, порядком оцінки доказів і визначення відповідно до статті 94 КПК їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Окрім того, прокурором під час апеляційного засідання було надано належним чином завірену світлокопію постанови в.о. керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про призначення прокурора ОСОБА_9 прокурором у даному кримінальному провадженні від 03 вересня 2019 року, яка містить підпис прокурора ОСОБА_10 .
З огляду на зазначене, колегія суддів не знаходить істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні даної ухвали, які б могли слугувати підставою для її скасування та призначення нового судового розгляду, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 413, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3