УХВАЛА

21 лютого 2022 року

м. Київ
справа № 332/3717/18
провадження № 51-641ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого

ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 1 листопада 2021 року.
Рух справи і зміст судових рішень
За вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 187 цього Кодексу на строк

7 років з конфіскацією всього належного йому майна. Відповідно до ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 1 листопада 2021 року залишив без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника

ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 та прокурора, а вирок місцевого суду без змін.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду 1 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 через її необґрунтованість та надання неправильної правової оцінки обставинам і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає їх незаконність чи необґрунтованість.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону захисник, посилаючись на необґрунтованість ухвали та надання апеляційним судом неправильної правової оцінки обставинам, у касаційній скарзі не навів обгрунтування того, у чому полягають ці порушення відповідно до ст. 412 КПК,

не вказав, як вони вплинули чи могли вплинути на законність, обгрунтованість та справедливість постановленого апеляційним судом рішення, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування оскаржуваної ухвали касаційним судом відповідно до положень статей 370, 404 і 419 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Захисник не зазначив,чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно

не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. Також захисник не вказав, яких конкретно доводів, наведених в його апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

У касаційній скарзі не наведено конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, викладених в ухвалі цього суду на спростування доводів, апеляційної скарги захисника, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Натомість у касаційній скарзі захисник наголошує на невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить суд касаційної інстанції дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали нижчестоящі суди, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду касаційним судом.
Також усупереч ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано її копій із додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.
До касаційної скарги долучено п`ять її копії, у той час, як учасниками у даному кримінальному провадженні без урахування захисника є сім осіб, а саме: потерпілий, два засуджених, захисник, два прокурори місцевого і обласного рівнів відповідно,

а також прокурор Офісу генерального прокурора, який також є учасником кримінального провадження, оскільки представляє сторону обвинувачення під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, у касаційній скарзі не зазначено, чи бажає брати захисник участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 КПК.

Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 1 листопада 2021 року і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3