Справа №592/1715/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/679/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадження в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2021 року дане клопотання залишено без задоволення. Своє рішення суд мотивував тим, що розгляд порушеного питання, відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України віднесено до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищезазначену ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що питання територіальної підсудності розгляду клопотань про зарахування строку попереднього ув`язнення не врегульовано ч.5 ст.72 КК України ( в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), ст. ст. 537, 539 КПК України. Зазначав, що відповідно до ч. ч. 1,3 ст.18 КВК України, виправні колонії виконують покарання у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, а слідчі ізолятори виконують функції виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування. Крім того, вказував, що суд, з урахуванням конкретних обставин справи міг вирішити клопотання по суті з огляду на те, що засуджений звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, знаходячись у слідчому ізоляторі, де утримується під вартою у зв`язку з тим, що його справа не була вирішена судом протягом коротшого терміну і він не був направлений до установи виконання покарання, що не дало його можливості звернутись до суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

До початку апеляційного розгляду від засудженого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , надійшли заяви, в яких вони просили провести судовий розгляд без їх особистої участі. Від прокурора ОСОБА_7 також надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 у відсутність учасників судового розгляду в порядку письмового провадження, що узгоджується з вимогами ст. 406 КПК України.

Тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом. Який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, зараховується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частина 5 ст. 72 КК України, в редакції до 21.06.2017 року, визначає, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження до позбавлення волів межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній раз засуджений вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч.2 ст.345 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 185 КК України- у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 342 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, до строку покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 19.10.2017 року до набрання вироком законної сили.

26.01.2021 ухвалою Харківського апеляційного суду вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_5 змінено.

Виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_5 посилання на кваліфікацію його дій за ч.2 ст.342 КК України, як зайву.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.345 КК України, призначивши його у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_5 засудженим: за ч.2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 1 ст. 296 КК України до 5 (п`яти) років обмеження волі; за ч. 2 ст. 345 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, п.б) ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 19 жовтня 2017 року.

В решті вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2018 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

ОСОБА_5 перебуває у Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» тимчасово.

Виходячи з того, що в клопотанні ОСОБА_5 ставиться питання, що пов`язане з виконанням вироку, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до ст. 539 КПК України, дане клопотання не підсудне Ковпаківському районному суду м. Суми, а засудженому належить звернутися із даним клопотанням до суду який ухвалив вирок або суду за місцем відбування покарання.

Зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 на час звернення із клопотанням тимчасово знаходився в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», який не є місцем відбування покарання засудженим і, відповідно до ст. ст. 11; 18; 89 КВК України, не виконує функції виправної колонії, то клопотання ОСОБА_5 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання не віднесено до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційні вимоги захисника ОСОБА_6 щодо зарахування засудженому ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України на переконання колегії суддів є безпідставними, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання саме з мотивів не підсудності даного клопотання Ковпаківському районному суду м. Суми.

Істотних порушень норм КПК України, які б виступили підставою для скасування ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4