Провадження №11-кп/801/1406/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем: ОСОБА_5 ,
за участі: прокурора ОСОБА_6
та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурором було подано письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , яке мотивоване тим, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які існували при обранні йому запобіжного заходу, продовжують існувати, зазначивши також про те, що у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Суд знайшов обґрунтованими доводи прокурора, а тому ухвалою від 17 листопада 2021 року продовжив ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 15 січня 2022 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у клопотанні прокурора відсутній виклад необхідних обставин, на що судом не звернуто уваги, крім того, судом не розглянута можливість про застосування більш м`якого запобіжного заходу, не здійснено аналізу матеріалів на предмет ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України, не враховано обставин, передбачених ст. 178 КПК України, для прийняття рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги з його участю, при цьому був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Апеляційний суд, розглянувши судове провадження відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, заслухавши захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який, не заявляючи клопотання про розгляд апеляційної скарги з участю обвинуваченого, підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, а також надані судом першої інстанції копію клопотання прокурора та копію ухвали суду від 17.11.2021, дійшов до висновку, що апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Нормами ч.2 ст. 331 КПК України визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, у даному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, потерпілим від якого є особа з ознаками інвалідності, санкція злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, обвинувачений офіційно не працює, у нього відсутні соціально стримуючі фактори та міцні соціальні зв`язки, що свідчать про те, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, ОСОБА_8 зможе не з`являтися на виклики до суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження шляхом впливу на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та в подальшому уникати відповідальності, що доводить існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Обставин, які б перешкоджали обвинуваченому перебувати під вартою суд не встановив, як і не встановив обставин для обрання ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.
Відсутність у клопотанні прокурора викладу певних обставин, на чому наголошує у апеляційній скарзі захисник, не може бути підставою для скасування ухвали та відмови у задоволенні клопотання, з огляду на положення ст. 194 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для відмови у застосуванні запобіжного заходу.
У низці рішень Європейського суду з прав людини, а саме, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Отже, продовження тримання обвинуваченого під вартою забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2021 року про продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4