Справа № 461/6569/17
Провадження № 1-в/461/8/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2022 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря- ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженої- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання , -

ВСТАНОВИВ:

07.12.20 р. до Галицького районного суду м.Львова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 . Подання мотивовано тим, що з 19 липня 2018 року по 07 лютого 2019 відбувала покарання у «Збаразькій виправній колонії №63» і була звільнена по ухвалі Апеляційного суду. 13 липня 2021 року була затримана і доставлена у СІЗО №19 правоохоронними органами на виконання вироку від 15.12.2020 року, яким засуджено останню до 2 років та шести місяців. 23.11.2021 року Галицьким районним судом зараховано засудженій ОСОБА_4 десять місяців вісімнадцять днів. Зазначає, що відбула половину терміну покарання. Просить задоволити дане клопотання.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання. Просила задоволити.

Прокурор заперечив проти клопотання. Зазначив, що до праці засуджена ОСОБА_4 не залучалась та не виявляла бажання працювати.

Заслухавши думку засудженої та прокурора, вивчивши матеріали подання, вивчивши особову справу засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного покарання з іспитовим строк 1 рік.

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 10.10.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2017 року відмовлено у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 10.10.2017 року.

Постановою Верховного суду від 05.07.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 17.11.2017 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на вирок Галицького районного суду м.Львова від 10.10.2017 року щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанці.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 29.01.2019 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , задоволено. Вирок Галицького районного суду м.Львова від 10.10.2018 року щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 15.12.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.18, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 06.05.2021 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволеня, а вирок Галицького районного суду м.Львова від 15.12.2020 року без змін.

Згідно розпорядження про виконання вироку від 26.05.2021 р. вирок відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 06.05.2021 року та підлягає негайному виконанню.

Відповідно до довідки про звільнення серія ТЕР №05646 ОСОБА_4 відбувала покарання в установах Міністерства юстиції України з 19 березня 2018 року по 07.02.2019 року на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 29.01.2019 року.

Загальний строк покарання ОСОБА_4 2 роки та 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку-19.03.2018 р.

На момент розгляду клопотання 10.01.2022 р. відбула 1 рік 4 місяці 15 днів, а саме:

за період з 19.03.2018 р. по 07.02.2019 р. 10 місяців 18 днів, а також

за період з 13.07.2021 р. по 10.01.2022 р. 5 місяців 27 днів

Невідбута частина покарання складає 1 рік 1 місяць 15 днів.

Тобто засуджена відбула 1/2 частину строку покарання, але не відбула 2/3 частини строку покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_4 раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі. За таких обставин, вона не підлягає умовно-достроковому звільненню, оскільки відбула менше двох третин строку покарання

Крім того, судом враховуються, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання це дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування призначеного йому покарання за умови, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Частина 1 ст. 81 КК України встановлює вичерпний перелік покарань, при відбуванні яких можливе умовно-дострокове звільнення. Загальним для них є те, що всі вони є строковими. Умовно-дострокове звільнення можливе лише стосовно покарань у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі. Це звільнення умовне тому, що воно здійснюється під певною, встановленою у законі умовою, недодержання якої тягне за собою часткове або повне відбування тієї частини строку покарання, від якої особа була умовно-достроково звільнена.

В розумінні ст.81 КК України підставами застосування умовно-дострокового звільнення є:

1) доведеність виправлення засудженого (матеріальна підстава);

2) фактичне відбуття ним не менше половини, двох третин, трьох чвертей встановленого вироком суду строку покарання (формалізована підстава).

Засуджений може бути достроково звільнений судом тільки у разі, якщо він довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з рекомендаціями постанови Пленуму Верховного Суду України№ 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність.

Проте суд враховує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в розумінні ч.2 ст. 81 КК України, може бути застосовано у випадку коли засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на всебічному вивченні даних особи засудженого, даних про його поведінку та відношення до праці за весь період перебування в установі виконання покарань, а не за період перед розглядом подання. Умовно-дострокове звільнення можливе при обов`язковій та одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь в самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і в працевлаштуванні

При цьому слід враховувати, що сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, в прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь в суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків, дорученої роботи і т.п.

Засуджена ОСОБА_4 в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» за час відбуття покарання до праці не залучалась та не виявляла бажання працювати. Суду не доведено, що дані про поведінку засудженого та відношення до праці за весь період перебування в установі виконання покарань свідчить про виправлення засудженого.

Враховуючи наведене, дослідивши особову справу засудженого, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, вчиненного під час іспитового строку, особу засудженого, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки засуджена відбула менше двох третин строку покарання та не довела своє виправлення, а відтак і надалі залишається небезпечною для суспільства.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд протягом 7 днів із дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1