Справа № 141/308/21
Провадження №1-кп/141/45/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2021 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2021 року за № 0000102 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карапчів Глибоцького району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта незакінчена вища, не одруженого, не працює, раніше судимого 12.11.2020 року вироком Оратівського районного суду Вінницької області ст. 126-1 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення умисного правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.
ОСОБА_3 , будучи особою, яка спільно проживає із ОСОБА_6 , але не перебувають у шлюбі, та пов`язаний із останньою спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, проживаючи спільно за адресою АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично, в період часу з 24 листопада 2020 року по 02 квітня 2021 року, за місцем власного проживання, у присутності малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняв відносно ОСОБА_6 фізичне та психологічне насильство, яке виражалось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні останньої, нанесенні побоїв, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршенні якості життя потерпілої ОСОБА_6 , що виразилось у формі тривоги, внутрішнього неспокою, зниження настрою.

Зокрема, 24.11.2020 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилось у нецензурній лайці в її адресу, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив насильство в сім`ї, за що постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 01.12.2020 року у справі № 141/820/20 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП до стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Крім того, 26.11.2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилось у нецензурній лайці в її адресу та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив насильство в сім`ї, за що постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 03.12.2020 року у справі № 141/832/20 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП до стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Також, 28.03.2021 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилось у нецензурній лайці в її адресу та намаганні вчинити бійку, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим вчинив насильство в сім`ї, за що постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 06.04.2021 року у справі № 141/256/21 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП до стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Незважаючи на викладене та достеменно розуміючи наслідки своїх протиправних дій, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на систематичне заподіяння психологічних страждань особі, з якою спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, ОСОБА_3 02.04.2021 року приблизно о 08 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в АДРЕСА_1 , у присутності малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у черговий раз проявив відносно ОСОБА_6 акт психологічного насильства, яке виразилось у безпричинних словесних образах, нецензурній лайці в її сторону, після чого ОСОБА_3 вигнав ОСОБА_6 з житлового будинку.

Внаслідок зазначених умисних систематичних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 завдано фізичних та психологічних страждань, погіршилась якість та умови її життя, що виразилось у втраті енергійності, втомі та фізичному дискомфорті.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у скоєному визнав повністю, щиро каявся та показав, що він дійсно в період часу з 24.11.2020 року по 02.04.2021 року за місцем проживання у присутності малолітньої дочки ОСОБА_7 вчиняв відносно співмешканки ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме неодноразово виражався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Крім повного та беззастережного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується показами потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні повністю підтвердила обставини, вказані обвинуваченим.
Також в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що вона в серпні 2021 року примирилась з обвинуваченим, ОСОБА_3 вибачився перед нею, а також неофіційно працював та приносив кошти в сім`ю.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчинення фізичного і психологічного насильства відносно співмешканки ОСОБА_6 , з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя останньої.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимо ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а також факт вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи під час іспитового строку за вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я особи, тобто за аналогічний злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, оскільки обвинувачений попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_6 та примирився з останньою.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини. При цьому, обтяжуюча обставина вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, з урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді обмеження волі.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно положень ч.1, ч.2, ч.4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 був засудженим вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 12.11.2020 року по справі № 141/595/20 за злочин, передбачений ст.126-1 КК України. Вказаним вироком ОСОБА_3 було призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 ( два) роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

В судовому засіданні встановлено, що даний злочин ОСОБА_3 було вчинено до закінчення іспитового строку за вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 12.11.2020 року, а тому, суд вважає за необхідне застосувати ч.1 ст.71 КК України, призначивши покарання за сукупністю вироків та до покарання призначеного за даним вироком, слід повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 12.11.2020 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65- 67, 71, ст 126-1 КК України, ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 12.11.2020 року по справі № 141/595/20, та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання на виконання вироку Оратівського районного суду Вінницької області.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити потерпілій, обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1