Справа №487/8045/21
Провадження №1-кс/487/6349/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2021 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 22.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 за ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:

12.11.2021 слідчий Першого СВ ( з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , з визначенням застави у розмірі 460 прожиткових мінімумів для працездатних осіб що складає 1044200 гривень.
У клопотанні слідчий зазначає, що Слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 22.10.2021 за ч. 3 ст. 368 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення покарання за вчинення умисного, тяжкого злочину; перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просила про задоволення клопотання.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити. Зазначав про необгрунтованість підозри. Стверджував, що підозрювана ОСОБА_5 не є суб`єктом інкримінованого злочину. Крім того зазначав про порушення правил підслідності, оскільки підозрювана ОСОБА_5 , не є працівником правоохоронного органу, а тому у зазначеному кримінальному провадженні органом досудового слідства мають бути слідчі підрозділи Національної поліції. Стверджував, що потерпіла ОСОБА_8 неодноразово використовувалась та продовжує використовуватися правоохоронцями в якості "агента-провокатора", а тому надані нею покази є неналежними доказами на підтвердження обґрунтованої підозри. Крім того зазначав, що слідчим у клопотанні, та прокурором у судовому засіданні не обґрунтовані та недоведені заявлені ризики, яким можливо запобігти більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою. Просив врахувати, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, характеризується позитивно, має на утриманні мати ОСОБА_9 1952 р.н. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 22.10.2021 за ч. 3 ст. 368 КК України.
Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 439-к від 15.07.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду начальника відділу державного геодезичного нагляду управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.
Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно із п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністра України від 14.01.2015 № 15 (далі Положення), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Відповідно до п. 2 Положення Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Згідно із підпунктів 25-1 та 25-7 п. 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель, дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, проведенням землеустрою, виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою, а також складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення.
Згідно із п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області затвердженого наказом Держгеокадастру від 21.05.2021 № 248, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
Відповідно до підпунктів 6, 9, 10, 11, 19, 24, 30 пункту 4 вказаного Положення, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області серед іншого відповідно до покладених на нього завдань: здійснює державний геодезичний нагляд за топографо-геодезичною і картографічною діяльністю; здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; організовує виконання на території Миколаївської області робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою; здійснює державний нагляд у сфері землеустрою; здійснює державний нагляд (контроль).
Також, відповідно до підпункту 1, пункту 6 вказаного Положення, посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в межах своїх повноважень серед іншого мають право:складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності, давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.
Відповідно до п. 1 посадової інструкції начальника відділу державного геодезичного нагляду Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області затвердженої начальником Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_5 , як начальник відділу державного геодезичного нагляду Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області належить до категорії керівників (категорії «Б» посад державної служби).
Також, згідно із вказаною посадовою інструкцією основним завданням та метою діяльності начальника відділу є забезпечення здійснення державного геодезичного нагляду за топографо- геодезичною і картографічною діяльністю та реалізація в межах компетенції Головного управління повноважень Держгеокадастру у сфері топографо- геодезичної і картографічної діяльності.
Начальник відділу державного геодезичного нагляду відповідно до основних завдань організовує та забезпечує виконання відділом Конституції України, Закону України «Про державну службу», інших законів України, актів Верховної Ради України, Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів та доручень Голови Держгеокадастру і його заступників, начальника Головного управління та його заступників, прийнятих у межах їх повноважень у сфері регулювання топографо-геодезичної і картографічної діяльності та здійснення державного геодезичного нагляду за топографо- геодезичною і картографічною діяльністю; організовує здійснення державного геодезичного нагляду за топографо-геодезичною і картографічною діяльністю та реалізацію у Головному управлінні в межах компетенції повноважень Держгеокадастру у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності; організовує та бере участь у проведенні планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання на підставах, визначених законодавством; за наявності підстав, організовує підготовку необхідних матеріалів для розгляду на засіданні Кваліфікаційної комісії питання про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера- геодезиста; здійснює державний нагляд за наданням суб`єктами господарювання до Держгеокадастру відомостей про стан пунктів Державної геодезичної мережі та мереж згущення, що використовувалися для створення знімальних геодезичних мереж, як вихідні дані, тощо.
Службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369 та 382 Кримінального кодексу України є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б», судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.
Відповідно до пункту 1 примітки до ст. 364 КК України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» ОСОБА_5 є службовою особою органу, який здійснює правозастосовні та правоохоронні функції.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.
Згідно із вимогами ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
На думку органу досудового слідства, ОСОБА_5 , незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення стала на шлях злочинної діяльності та умисно вчинила корисливий корупційний злочин, а саме одержала, як службова особа, яка займає відповідальне становище,неправомірну вигоду для себе, за вчинення в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за наступними обставинами.
Органом досудового слідства було встановлено, що відповідно до договору № 18/08-21 від 31.08.2021 укладеного між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та виконавцем робіт фізичною особою-підприємцем ОСОБА_13 , останньою у відповідності до вказаного договору розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0027 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (по 1/3 частці кожному) у власність громадянам України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в межах території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.
Так, 28.09.2021 до Єдиного державного вебпорталу електронних послуг від розробника сертифікованого інженера землевпорядника ФОП ОСОБА_13 , відповідно до розробленої технічної документації, подано заяви про державну реєстрацію земельних ділянок у власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які зареєстровано за № № ЗВ-021, ЗВ-021, ЗВ-021, які перебували на розгляді у державного кадастрового реєстратора відділу у Новоодеському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_14 .
У подальшому, у зв`язку із закінченням кінцевого терміну розгляду вищевказаних документів ОСОБА_13 в усній формі звернулась до державного кадастрового реєстратора ОСОБА_14 з приводу підстав не внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, на що остання повідомила, що їй буде відмолено, у зв`язку з тим, що їй заборонили здійснювати вказані реєстраційні дії без погодження з відділом державного геодезичного нагляду Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та порадила їй звернутися із зазначеним питанням до вказаного відділу.
Далі, за результатами розгляду державним кадастровим реєстратором ОСОБА_14 документів поданих ФОП ОСОБА_13 , 18.10.2021 прийнято рішення про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за № № РВ-021, РВ-021, РВ-021.
У подальшому, ОСОБА_13 отримавши вищевказані рішення від 18.10.2021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру повідомила про вказані обставини ОСОБА_8 , яка на договірних відносинах співпрацює з останньою під час надання послуг з питань розроблення технічної документації із землеустрою та реєстрації земельних ділянок в органах Держгеокадастру та попрохала останню з`ясувати в ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області підстави відмови у внесенні відповідних відомостей до Державного земельного кадастру про поділ земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0027.
Далі, 20.10.2021 ОСОБА_8 приїхала до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за адресою : м. Миколаїв, проспект Миру, 34, та з метою з`ясування обставин відмови у державній реєстрації земельних ділянок та зустрілася із співробітником Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_5 , яка обіймає посаду начальника відділу державного геодезичного нагляду ГУДержгеокадастру у Миколаївській області.
Під час розмови ОСОБА_8 повідомила начальника відділу державного геодезичного нагляду ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_5 про обставини відмови державним кадастровим реєстратором ОСОБА_14 документів поданих ФОП ОСОБА_13 щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0027 в межах території Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та реєстрацією вказаних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, на що ОСОБА_5 відповіла, що реєстраційні дії щодо поділу земельних ділянок та відповідність технічної документації контролює її відділ, а також їх перевіряє Держгеокадастр України.
Також, під час розмови у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди за позитивне вирішення питання щодо поділу земельної ділянки та внесення про це відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку із чим, остання повідомила ОСОБА_8 , що вона в змозі допомогти їй під час вирішення вказаної проблеми та додатково їй зателефонує.
Далі, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , того ж дня,близько 16 години 30 хвилин зателефонувала останній та повідомила про необхідність зустрітися наступного дня.
У подальшому, 21.10.2021, приблизно о 11 годині 30 хвилин, більш точний час під час досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_8 зустрілась з ОСОБА_5 біля ресторан/готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37, та під час розмови остання повідомила, що зможе допомогти їй вирішити питання щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0027, внесення про це відповідних відомостей до Державного земельного кадастру та не ініціювання питання щодо проведення перевірки та можливого анулювання дії кваліфікаційного сертифіката інженера- геодезиста ФОП ОСОБА_13 , якою допущенні порушення під час розробки технічної документації, лише за умови надання ОСОБА_5 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі 250 доларів США за 1 гектар землі.
Також, під час розмови ОСОБА_5 повідомила, що у разі не ненадання вищевказаних грошових коштів, державні реєстратори їм постійно будуть виносити рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, та вони їх будуть довго оскаржувати в судах, тим самим ОСОБА_5 шляхом погроз, умисно створила умови, при яких ОСОБА_8 буде змушена погодитись на її вимогу та надасть останній неправомірну вигоду обумовлену раніше. Крім того, ОСОБА_5 повідомила, що у разі надання їй неправомірної вигоди, реєстрація земельних ділянок буде здійснена наступного дня, без будь-яких перешкод та додаткових документів.
Після чого, ОСОБА_8 будучи впевненою у протиправних діях начальника відділу державного геодезичного нагляду ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_5 направлених на отримання від неї неправомірної вигоди, наступного дня, 22.10.2021написала заяву до правоохоронного органу про вчинення можливого кримінального правопорушення пов`язаного із корупцією та в подальшому діяла під контролем правоохоронних органів.
У подальшому, 02.11.2021 ФОП ОСОБА_13 до Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, відповідно до розробленої технічної документації, повторно подано заяви про поділ земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0027 та внесення про це відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, які знаходились на розгляді у державного кадастрового реєстратора відділу у Новоодеському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_14 .
Через декілька днів, точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, державний кадастровий реєстратор ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_13 про те, що у внесенні відповідних відомостей до Державного земельного кадастру знову буде відмовлено, у зв`язку із чим, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 будучи впевненими, що іншим шляхом ніж надати неправомірну вигоду начальнику відділу державного геодезичного нагляду ГУ Держгеокадастру у Миколаївській ОСОБА_15 не можливо отримати позитивне рішення щодо поділу земельної ділянки, погодились на її пропозицію та 08.11.2021 приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_8 зателефонувала з вказаного приводу ОСОБА_5 та вони домовились цього ж дня зустрітися біля ресторан/готелю Гостинний двір, за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37.
Так, 08.11.2021 приблизно о 14 год. 35 хв. ОСОБА_8 зустрілася з ОСОБА_5 біля ресторан/готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37, та під час розмови ОСОБА_8 повідомила, що ФОП ОСОБА_13 повторно направлено документи щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0027, однак, державний кадастровий реєстратор ОСОБА_14 повідомила, що технічна документація оформлена з порушенням, що їм знову наддадуть відмову у внесені відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.
У подальшому, під час розмови ОСОБА_5 повідомила, що вона знає, що 02.11.2021 документи зайшли повторно та зазначила, що спочатку необхідно передати їй грошові кошти, після чого протягом 10 хвилин їм все зареєструють та відповідні відомості будуть внесені до Державного земельного кадастру. На запитання ОСОБА_8 чи не буде проблем у ФОП ОСОБА_13 , у зв`язку з отриманням відмов, ОСОБА_5 повідомила, що ніяких проблем не буде, що це її контроль та у разі виникнення проблем щоб ОСОБА_8 одразу дзвонила їй. Також, під час розмови остання наголосила, що у державних кадастрових реєстраторів стоїть чітке завдання знаходити будь-які недоліки у технічній документації та надавити рішення про відмови.
Крім того, під час розмови ОСОБА_8 запитала у ОСОБА_5 чи можливо зменшити суму, про яку вона повідомляла раніше, на що остання відповіла, що можливо зменшити суму на 50 доларів США за 1 га. землі, тобто з 250 доларів США на 200 доларів США за 1 га. землі (приблизно 3800 доларів США з урахуванням площі земельної ділянки 19,42 га, що відповідно до курсу НБУ приблизно складає 100000 (сто тисяч) грн.), у зв`язку із чим, ОСОБА_8 розуміючи, що іншим шляхом ніж погодитись на умови, які зазначила ОСОБА_5 щодо надання останній неправомірної вигоди, вони не зможуть отримати позитивне рішення щодо поділу та реєстрації земельних ділянок, остання була змушена погодитись на її вимогу надати неправомірну вигоду та вони домовилися зустрітись приблизно 11.11.2021 - 12.11.2021.
Після чого, 11.11.2021 приблизно о 11 годині 48 хвилин ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_5 та вони домовились цього ж дня зустрітися біля ресторан/готелю Гостинний двір, за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37.
У подальшому, цього ж дня, приблизно о 12 год. 45 хв., начальник відділу державного геодезичного нагляду управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області ОСОБА_5 перебуваючи біля ресторан/готелю «Гостинний двір», який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 37, під час зустрічі з ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету направлену на отримання неправомірної вигоди, одержала від ОСОБА_8 , обумовлену раніше суму неправомірної вигоди у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень, які у подальшому вилучено під час проведення огляду місця події.
12.11.2021 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: - заявою ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення, матеріалами оперативного підрозділу на виконання доручення від 23.10.2021, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 22.10.2021, 09.11.2021 та 11.11.2021, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 11.11.2021, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 від 11.11.2021, протоколом освідування особи ОСОБА_5 від 11.11.2021, протоколом огляду місця події від 11.11.2021та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.
Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 з посиланням на недопустимість доказів, якими прокурор обґрунтував клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, судд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду. На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

Крім того, слідчий суддя критично ставиться до посилань сторони захисту стосовно порушень правил підслідності, оскільки суд не вирішує питання підслідності кримінального провадження. Між тим, спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Одночасно слід відмітити, що дане питання пов`язано із оцінкою доказів в порядку ст. 94 КПК України, що не належить до повноважень суду на даній стадії провадження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення слідчим та прокурором у судовому засіданні існування ризиків, передбачених п.3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, є службовою особою, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено ризиків, передбачених п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто переховуватися від органів досудового розслідування, та або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так підозрювана ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні матір ОСОБА_9 1952 р.н.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клоот проти Бельгії" (Clootv. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Згідно з положеннями ч.4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси» зазначено, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце проживання, утримує матір пенсійного віку.
Враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваної, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 22.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 за ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Врадіївка, Врадіївського району Миколаївської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , працюючої на посаді начальника відділу державного геодезичного нагляду управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши їй в період часу з 21.00 до 07.00 год. залишати без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, житло яке розташоване за адресою : АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 строком до 11.01.2022 наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілою у вказаному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Запобіжний захід - нічний домашній арешт встановлюється до 11.01.2022.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 п.2 ст. 202 КПК України негайно звільнити підозрювану ОСОБА_5 з -під варти та зобов`язати останню прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 16.11.2021 о 09.30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1