ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим

08 листопада2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_10 на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, -

встановив:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № №0003930 від 16.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, посилаючись на те, що ризики, які були підставою для обрання щодо кожного з обвинувачених такого виключного запобіжного заходу існувати не перестали.

В свою чергу захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотаннями про зміну відносно його підзахисного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В судове засідання не з`явились потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_15 , які будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Участь потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які не з`явились у судове засідання, забезпечена участю їх представника адвоката ОСОБА_6 . Причини неявки потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та його представника суду не відомі.

За відсутності вказаних потерпілих та представника потерпілого суд вважає за можливе розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_10 .
Суд з урахуванням невідкладності питання, яке розглядається, а також з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження вважає, що розгляд клопотань прокурора та захисника ОСОБА_7 за відсутності осіб, які повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, але не з`явились у судове засідання та не повідомили про причини неявки, не порушить їх права, тому вважає за можливе розглянути клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну його підзахисному запобіжного заходу, за відсутності потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та вважав за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до кожного з обвинувачених. В обґрунтування, сторона обвинувачення зазначила, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до кожного з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , не зникли та існувати не перестали. При цьому, прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 .
Представник потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , підтримав клопотання прокурора щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинувачених та заперечив проти доводів та клопотання сторони захисту.
В судовому засіданні сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та підтримала клопотання захисника ОСОБА_7 .

Розглядаючи клопотання прокурора та оцінюючи доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , суд виходить з наступного.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання прокурора та питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує кожному з них у разі визнання винуватими у злочинах, у вчиненні яких вони обвинувачуються, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років; вік та стан здоров`я кожного з обвинувачених, щодо яких відсутні відомості, які б перешкоджали триманню обвинувачених під вартою; те, що кожен з обвинувачених має зареєстроване місце проживання в м. Кривий Ріг і не має постійного місця проживання в м. Одесі, та до затримання не жоден з них не мав постійного місця роботи; те, що обвинувачені у даному кримінальному провадженні згідно даних обвинувального акту раніше не судимі. Крім того, судом враховується, що судом не допитані обвинувачені, потерпілі, свідки, а також розмір шкоди, який завданий потерпілим у даному кримінальному провадженні злочинами, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 загальний розмір якої складає 1781283,18 грн. та про відшкодування якої потерпілі звернулись до суду з позовними заявами.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинувачених від суду з метою ухилення від відповідальності як кримінальної так і цивільної.

Окрім того, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинувачених не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу обвинувачених на потерпілих, свідків, інших обвинувачених з метою їх залякування або викривлення їх показів, оскільки обвинувачені обізнані з місцем проживання потерпілих та свідків, обізнані про місце знаходження інших обвинувачених.

За таких обставин суд вважає, що не перестав існувати доведений прокурором перед судом ризик можливого здійснення обвинуваченими впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених з метою їх залякування або викривлення їх показів.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених, на даний час не зникли та існувати не перестали, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачені, кожен з них окремо, перебуваючи на волі може переховатися від суду та вчиняти дії щодо здійснення тиску на інших учасників даного кримінального провадження, що знайшло своє підтвердження перед судом та не спростовано стороною захисту.
За таких обставин, суд вважає за доцільне продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених, у зв`язку з чим судом не приймаються доводи сторони захисту про наявність підстав для зміни відносно обвинувачених запобіжного заходу на менш суворий.

Суд переконаний, що вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права кожного з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи кожного з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених та на даний час існувати не перестали, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку кожного з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 на строк, що не перевищує 60 днів.

Продовжуючи дію виключного запобіжного заходу щодо кожного з обвинувачених, суд також враховує обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а саме вчинення злочину шляхом підпалу, що в свою чергу є небезпечним способом та могло потягти за собою непоправимі наслідки як для життя, здоров`я так і майна інших осіб, при цьому завдало шкоди майну потерпілих, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , що у сукупності із тяжкістю можливого покарання виправдовує продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому, суд вважає, що наявність у кожного з обвинувачених сім`ї, про що стверджує сторона захисту, не є таким беззаперечно стримуючим фактором, який би спростував існування ризику можливого вчинення обвинуваченими спроб ухилитись від суду та здійснювати тиск на інших учасників судового провадження.
Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою кожного з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Вирішуючи питання щодо розміру альтернативного запобіжного заходу у виді застави, визначеного ухвалою суду від 02.02.2021 року, суд враховує наступне.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що кожному з обвинувачених обираний такий альтернативний запобіжний захід як застава у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 985050 (дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч п`ятдесят) гривень, який перевищує максимальний розмір застави, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який до наявного часу не було внесено ні обвинуваченими, ні їх рідними, що за переконанням суду підтверджує доводи сторони захисту та свідчить про те, що розмір застави у таких розмірах дійсно є непомірним для обвинувачених та їх родин.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту в цій частині суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки кожного з обвинувачених, які за твердженням сторони обвинувачення вчинили низку тяжких злочинів та завдали шкоди потерпілим у цій справі.

З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан кожного з обвинувачених, які офіційно не працювали, але за їх твердженням мають постійне місце проживання та рідних, чого не заперечувалось прокурором, розмір шкоди, яка завдана потерпілим у даному кримінальному провадженні, злочинами, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , суд вважає за можливе зменшити розмір застави, та визначити його на даному етапі судового провадження у розмірі, який перевищує максимальний розмір, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

За переконанням суду застава у розмірі 400 (чотириста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка є меншою від розміру застави, яка обиралась як альтернатива триманню під вартою ухвалою суду від 02.02.2021 року, та яка буде відповідною і достатньою для кожного з обвинувачених у даному кримінальному провадженні, а також є достатньою і прийнятною з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. За переконанням суду обставини даного кримінального провадження, існування ризиків, встановлених судом, розмір завданої потерпілим шкоди, тобто існуюча на даний час серйозність ситуації виправдовує прагнення суду забезпечення присутності обвинувачених в суді, в разі внесення ними застави, у зв`язку з чим встановлення такого розміру застави з урахуванням усіх обставин справи є пропорційним в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 331, 370, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.
Застосований до обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, до кожного з них окремо, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 січня 2022 року.
Альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою від 02.02.2021 року у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 985050 (дев`ятсот вісімдесят п`ять тисяч п`ятдесят) гривень обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожному з них окремо зменшити та визначити його у розмірі 400 (чотириста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 90800 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень.
Строк дії ухвали суду в частині продовження щодо кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинувачених обов`язків, в разі внесення визначеної судом суми застави, становить до 06 січня 2022 року, включно.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/21884/20
Номер провадження № 1-кп/522/89/21
Головуючий суддя ОСОБА_1