ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/883/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2391/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, засудженого та представника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 04 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 16 04 2021 року
відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , 1980 року народження про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вказаного вище клопотання взяв до уваги те, що засуджений раніше судимий, за час відбування покарання ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення, що в цілому не свідчить про наявність безумовних позитивних змін в поведінці засудженого.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаною вище ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.
В скарзі також просить взяти до уваги викладені в поданні позитивну рекомендацію та характеристику адміністрації виправної колонії.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Засуджений в апеляційній скарзі просив її задовольнити в повному обсязі.
Інші учасники по справі, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення справи з поважних причин не подали, тому колегія суддів вважає за можливе продовжити розгляд справи без учасників які не з`явились, що ніяким чином не буде порушувати їхні права.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Як вбачається з наявної в матеріалах кримінального провадження характеристики на засудженого ОСОБА_6 , 1980 року народження, останній в місцях позбавлення волі знаходиться перебуває з 28 11 2018 року.

Засуджений 28 листопада 2018 року Новопсковським районним судом Луганської області за ч.1 ст.389 КК України із застосуванням ст.71, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; вироком Луганського апеляційного суду від 30 травня 2019 року вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 28 листопада 2018 року скасовано в частині признання покарання та остаточно визначено покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.389 КК України із застосуванням ст.ст.72, 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 4 місяці 18 днів,
З 05 12 2018 року тримався в ДУ «Старобільський СІЗО», де характеризувався посередньо, порушення режиму тримання не допускав, заохочень не мав.
З 31 10 2019 року відбував покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання характеризувався позитивно, мав одне дисциплінарне стягнення, що на даний час погашене у встановленому законом порядку, заохочувався двічі.

З 24 12 2020 року перебуває на лікуванні в Темнівській багатопрофільній лікарні №100. За час відбування покарання характеризується посередньо, порушень режиму тримання не допускав, дисциплінарних стягнень та заохочень не має.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватний, реагує на критику в свою адресу.
Виконує законні вимоги адміністрації та медичного персоналу установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Участь в організації та проведенні виховних заходів в установі не приймає.
Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія».
Відповідно до ст. 110, 112, 113 КВК України соціально-корисні зв`язки підтримує з дочкою та співмешканкою шляхом телефонних переговорів, отримує посилки. Стосунки доброзичливі.
За вироком Старобільського районного суду Луганської області від 11 11 2015 року має позов у сумі 140 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 4925 грн. за проведення технічної експертизи.
У скоєному злочині провину не визнав.
Питання про застосування зміни умов тримання відповідно до ст. 81 КК України було розглянуто 25 03 2020 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не довела свого виправлення.
У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Крім того не можна залишити поза уваги те, що засуджений ОСОБА_6 , раніше судимий 11 11 2015 року Старобільським районним судом Луганської області за ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання основного покарання з випробуванням на строк 3 роки.
З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно оцінив дані про особу ОСОБА_6

та врахував, що останній був раніше засуджений, звільнявся з місць відбування покарання та на шлях виправлення не ставав і вчиняв знову злочини, не зробивши для себе висновків.

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 не містять відомостей, які б вказували на вчинення з боку засудженого дій, направлених на погашення відповідних сум як на користь держави, так і на користь потерпілого. Крім того, за місцем відбування покарання характеризується з посереднього боку, даних про його працевлаштування під час строку відбування покарання суду не надано, а покарання за яким він наразі відбуває строк призначено в сукупності, в тому числі, за кримінальне правопорушення вчинене під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк.
Крім того, засудженим не було зазначено причин щодо погашення позову потерпілого та суми на користь держави, які можна було б вважати поважними.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо скасування ухвали від 16 04 2021 року є безпідставними.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.

Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не довів своє виправлення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст. ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 04 2021 року по справі щодо засудженого ОСОБА_6 про відмову в задоволені його клопотання про його ж умовно дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:
____________ _______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4