Справа № 947/5655/22
Провадження № 1-кс/947/2237/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000051 від 21.05.2021, за підозрою ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 212, ч.ч. 2, 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000051 від 21.05.2021 за підозрою фізичної особи- підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.209, ч.2 ст.212, ч.ч.2, 4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) 19.10.2007 державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради зареєстрована як фізична особа - підприємець у Єдиному державному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 0063065.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_5 за КВЕД є роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям (код основного виду економічної діяльності 47.82).

Фізичну особу підприємця ОСОБА_5 23.10.2007 взято на податковий облік та у теперішній час вона перебуває на обліку у Приморській державній податковій інспекції Головного управління ДПС в Одеській області (Приморський район м. Одеси) на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку другої групи.

Податкова адреса фізичної особи підприємця ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 25.06.2013 отримала свідоцтво № 172528 України на знак для товарів та послуг « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та фактично стала власником вказаної торгової марки.

У подальшому, починаючи приблизно з 2013-2014 років, встановити більш точну дату в ході проведення досудового розслідування не надалось можливим, ФОП ОСОБА_5 на території міста Одеси відкрила мережу магазинів під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в яких остання фактично здійснює господарську діяльність з реалізації здебільшого жіночого одягу.

Крім цього, реалізацію одягу вказаної торгівельної марки ОСОБА_5 здійснюється через мережу Інтернет.

Починаючи з 2019 року, встановити більш точну дату в ході проведення досудового розслідування не надалось можливим, у фізичної особи підприємця ОСОБА_6 , виник злочинний умисел направлений на ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, який остання реалізувала за наступних обставин.

Так, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , перебуваючи на податковому обліку у Південному управлінні у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області (Приморській державній податковій інспекції Головного управління ДПС в Одеській області, Приморський район м. Одеси) на спрощеній системі оподаткування другої групи, за 1 півріччя 2019 року, отримала грошові кошти, у тому числі на власний розрахунковий рахунок, відкритий ОСОБА_5 на своє ім`я в Южному ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 2 542 296,96 грн, які здобуті нею в результаті здійснення підприємницької діяльності, шляхом реалізації товарно-матеріальних цінностей, зокрема жіночого одягу через мережу власних магазинів під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території міста Одеси та мережу Інтернет, як сплата за товар, що в свою чергу є перевищенням граничного обсягу доходу платника єдиного податку другої групи, який встановлено Податковим кодексом України у сумі 1 500 000, 00 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилення від сплати податків, будучи обізнаною і достовірно знаючи про те, що обсяг її граничного доходу як платника єдиного податку другої групи перевищує 1 500 000, 00 грн , і відповідно до вищевказаних умов пп. 298.2.3 ст. 298 Податкового кодексу України, з вказаного вище часу вона зобов`язана була перейти на загальну систему оподаткування, не подала до 01.07.2019 заяву до Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області (Приморської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області, Приморський район м. Одеси) щодо реєстрації її платником податку третьої групи, та остання достеменно усвідомлювала та розуміла те, що з 01.07.2019 вона являється платником загальної системи оподаткування і зобов`язана вести облік свої діяльності, подавати звітність і сплачувати податки відповідно до загальної системи оподаткування.

Незважаючи на це, усвідомлюючи вказані вимоги законодавства і розуміючи про свої обов`язки щодо декларування і сплати податків, переслідуючи корисливу мету спрямовану на ухилення від сплати податків, дії щодо переходу на загальну систему оподаткування ОСОБА_5 не вчинила та на неї не перейшла.

При цьому, продовжуючи свою злочину діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_7 у період з 01.07.2019 по 13.11.2020 отримала грошові кошти у готівковій та безготівковій формі, у тому числі на власний розрахунковий рахунок, відкритий ОСОБА_5 на своє ім`я в Южному ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на загальну суму 14 858 685,02 грн, які здобуті в результаті здійснення підприємницької діяльності. Вказані кошти перераховані покупцями ОСОБА_5 як сплата за придбаний в останньої товар (одяг) та є її фактичним оподатковуваним доходом, отриманим у 2019-2020 роках в результаті реалізації товарно-матеріальних цінностей, зокрема жіночого одягу через мережу власних магазинів під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території міста Одеси та мережу Інтернет.

Однак, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , усвідомлюючи покладені на неї обов`язки зі сплати податків і бажаючи їх уникнути, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді несплати податків, маючи прямий умисел,спрямований на ухилення від сплати податків, достовірно знаючи про фактичний об`єм отриманого нею від здійснення підприємницької діяльності доходу протягом 2019-2020 років, в тому числі у сумі 14 858 685,02 грн, не подала заяву про перехід на загальну систему оподаткування, не склала і не подала звітність, передбачену для загальної системи оподаткування, не віднесла вказані операції на зазначену суму до обсягу отриманих доходів за звітні (податкові) періоди 2019 2020 років та не відобразила їх в податкових деклараціях платника єдиного податку.

У свою чергу ОСОБА_5 , з метою ухилення від сплати податків, діючи умисно, в податкових деклараціях платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за звітні податкові періоди 2019 та 2020 роки вказаний обсяг доходу на суму 17 400 981,98 грн не відобразила. Замість чого ОСОБА_5 28.01.2020 подала до Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області (Приморської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області, Приморський район м. Одеси) декларацію за 2019 рік, у якій відобразила 980 500 грн доходу, та у подальшому 13.01.2021 подала декларацію за 2020 рік у якій відобразила суму доходів 1 397 609 грн. Загалом ОСОБА_5 задекларувала 2 378 109 грн. отриманого доходу замість 17 400 981,98 грн.

У результаті вищевказаних умисних протиправних дій фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 , направлених на умисне ухилення від сплати податків, останньою умисно не відображено реальний обсяг отриманого доходу у податковій звітності платника загальної системи оподаткування, податкових деклараціях платника єдиного податку за звітні (податкові) періоди 2019 та 2020 років, у тому числі у сумі 17 400 981,98 грн, в результаті чого до державного бюджету України не сплачено податків у загальній сумі 5 860 893, 17 грн.

Сума завданих державі збитків протиправними діями ОСОБА_5 в розмірі 5 860 893, 37 грн. підтверджується висновком експерта від 30.11.2021 №21-3575/3621 судової-економічної експертизи проведеної експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

02.02.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 209, ч. 2, 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_5 на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 на знак для товарів та послуг «DILVIN» є власником вказаної торгової марки.

Санкція статті 209 КК України передбачає у вигляді покарання конфіскацію майна.

Так, фактично, підозрювана ОСОБА_5 є власником прав інтелектуальної власності на торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яким користувалася під час вчинення кримінальних правопорушень за результатами яким спричинено збитків державі у розмірі 5 860 893, 17 грн.

Слідчий належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, проігнорувавши виклик суду, до судового засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається матеріалів клопотання, слідчий просить накласти арешт на право інтелектуальної власності на торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 шляхом заборони використовування торгівельної марки «DILVIN», заборони ОСОБА_5 надання дозволу на використання торгівельної марки «DILVIN» іншим особам, заборони ОСОБА_5 відчуження (шляхом продажу, дарування та ін.) права інтелектуальної власності на торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 є власником прав інтелектуальної власності на торгівельну марку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 на знак для товарів та послуг «DILVIN».

Слідчий в обгрунтування клопотання зазначає, що санкція статті 209 КК України передбачає у вигляді покарання конфіскацію майна.

Частиною 1 ст.59 КК України передбачено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Частиною 10 ст.170 КПК України не передбачено накладення арешту на право інтелектуальної власності.

Ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим не обґрунтовано необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим у клопотанні не доведено необхідність в накладенні арешту на право інтелектуальної власності, у зв`язку із чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000051 від 21.05.2021, за підозрою ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.209, ч.2 ст.212, ч.ч.2, 4 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1