Справа № 573/1510/21
Провадження №1-кп/573/161/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 01 серпня 2021 року за № 0000226 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

за ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2021 року близько 22.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурними словами, тим спричинив шкоду її психічному здоров`ю.

Згідно із постановою Білопільського районного суду Сумської області від 15 червня 2021 року у справі № 573/978/21 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом повторного вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та його піддано адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на 40 (сорок) годин.

Крім цього, ОСОБА_4 , 02 липня 2021 року близько 12.00 год., перебуваючи на АДРЕСА_2 , повторно потягом року після накладання адміністративного стягнення за вчинення домашнього насильства, вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2021 року у справі № 573/1157/21 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та піддано адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 грн.

Під час вчинення ОСОБА_4 дій, спрямованих на домашнє насильство, ОСОБА_5 постійно викликала працівників поліції, які по приїзду припиняли протиправні дії її співмешканця ОСОБА_4 та складали відносно нього протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, не зважаючи на вжиті заходи певних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти домашнє насильство.

Також встановлено, що 29 липня 2021 року близько 22.00 год., ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим да адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї, не зважаючи на вжиті заходи, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття сім`ї, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь і гідність, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_5 31 липня 2021 року звернулась із письмовою заявою до поліції за фактом вчинення відносно неї домашнього насильства з боку її співмешканця ОСОБА_4 .

Внаслідок умисних протиправних дій з боку ОСОБА_4 , його співмешканка ОСОБА_6 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, сварках, приниженні її честі і гідності, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи № 2020 від 01.09.2021 встановлено, що емоційний стан ОСОБА_5 характерний для особи, яка функціонує як дезадаптована особистість на фоні алкоголізації та перебуває у причинному зв`язку з діями ОСОБА_4 на грунті їх висококонфліктних взаємин та співзалежної токсикоманічної поведінки.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, яке виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильство відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

06 вересня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення у відповідності з вимогами ст. ст. 468, 469, 471, 473 КПК України, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом 07 вересня 2021 року.

Згідно із даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні під час досудового розслідування та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, визначивши покарання у виді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , а також потерпіла ОСОБА_5 підтримали угоду про примирення, просилили її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим та потерпілою) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінального процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова психологічна експертиза № 2020 від 01.09.2021, загальна сума витрат за проведення якої становить 12 012 грн. 70 коп. На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 31 ).

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 06 вересня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 12 012 (дванадцять тисяч дванадцять) гривень 70 копійок процесуальних витрат за проведення судової психологічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя