Провадження № 1-кп/761/1054/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві клопотання потерпілої ОСОБА_7 про передачу арештованого майна (автомобіля) на відповідальне зберігання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002125 від 01.07.2017 року) , -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР 01.07.2017 за №0002125 по обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 заявила клопотання про передачу арештованого майна, яким є автомобіль марки «Hyundai Accent», сірого кольору, днз. НОМЕР_1 , синього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане центром 8047 власником якого являється ОСОБА_7 , їй на відповідальне зберігання.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року в кримінальному провадженні, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002125 від 01.07.2017 року, накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai Accent», сірого кольору, днз. НОМЕР_1 , синього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане центром 8047, який став знаряддям злочину, зберіг на собі сліди вчинення злочину.
Належний потерпілій автомобіль по даний час зберігається на відкритій місцевості на території СУ ГУНП у м. Києві і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, а з настанням зими і снігу, буде негативно впливати на технічний стан автомобіля.
Тому, вважає, що в таких умовах неможливе подальше зберігання автомобіля, оскільки СУ ГУНП у м. Києві не має можливості зберігати автомобіль належним чином, тобто в закритому приміщенні. Зобов`язується забезпечити належні умови зберігання автомобіля до винесення судом рішення по кримінальному провадженню, а накладений арешт на автомобіль та інше майно, забезпечить завдання арешту майна. Крім того автомобіль оглянутий в процесі досудового розслідування, він є законним власником, тому вважає за доцільне клопотати перед судом відповідно до ст. 173 ч. 4 КПК України та з урахуванням розумності і співрозмірності, застосування найменш обтяжливого способу арешту, щоб це не призвело до звуження певних прав та свобод людини, а саме залишити накладений арешт на автомобіль, однак передати його ОСОБА_7 , як законному власнику на відповідальне зберігання, визначивши його відповідальною особою за збереження автомобіля.
В судовому засіданні потерпіла та представник потерпілої клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та не заперечувала про передачу автомобіля, однак і вказала на те, що автомобіль знаходиться в збереженому станні.
Обвинувачений та захисник заперечували з приводу поданого клопотання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії ( Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Ч. 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року в кримінальному провадженні, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002125 від 01.07.2017 року, накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai Accent», сірого кольору, днз. НОМЕР_1 , синього кольору, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане центром 8047, який, згідно постанови про визнання автомобіля речовим доказом від , став знаряддям злочину, зберіг на собі сліди вчинення.
Крім того вказаний автомобіль був поміщений на спеціальний майданчик СУ ГУНП у м. Києві за адресою м. Київ, вул. Антоновича, 114, на відкритій місцевості.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зберігання автомобіля при вказаних умов може призвести до пошкодження автомобіля, тому є підстави для передання його на зберігання заявнику ОСОБА_7 , як володільцю автомобіля, при цьому накладений арешт продовжує свою дію та забезпечить завдання арешту майна.
Приймаючи таке рішення суд, серед вищезазначеного враховує, що володілець автомобіля ОСОБА_7 не є обвинуваченим по даному кримінальному провадженню, автомобіль оглянутий, всі необхідні процесуальні дії органом досудового слідства виконані, тому, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, суд вважає за можливе змінити спосіб арешту майна, а саме передати вказаний автомобіль та документи до нього на відповідальне зберігання заявнику ОСОБА_7 , як володільцю цього майна, заборонивши їй відчужувати та розпоряджатися майном.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що клопотання слід задоволити та передати ОСОБА_7 належний їй на праві володіння транспортний засіб марки «HYUNDAI» моделі «ACCENT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане Центром 8047 власником, якого являється ОСОБА_7 , попередивши її про необхідність збереження арештованого майна та, що в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля та документів, вона може нести кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Керуючись ст.107,132,167,168,170,172,173,174,175 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_7 задовольнити.

Передати на відповідальне зберігання, транспортний засіб марки «HYUNDAI» моделі «ACCENT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 видане Центром 8047, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002125 від 01.07.2017 року володільцю - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2