Провадження № 1-о/359/7/2021
У Х В А Л А

23.11.2021 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

перевіривши відповідність заяви засудженого ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду міста Києва від 6 червня 2020 року вимогам статті 462 КПК України,

в с т а н о в и в :

22 листопада 2021 року до Бориспільського міськрайонного суд Київської області з Київського апеляційного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду міста Києва від 6 червня 2002 року, яким ОСОБА_2 засуджений за ст. 69, п. п. «а» «г» «е» «з» «и» ст. 93 КК України в ред.1960 року, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 263 КК України в ред. 1960 року, із застосуванням ст. 42 КК України в ред. 1960 року, до довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 464 КПК України, суддя не пізніше наступного дня після надходження заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами до суду перевіряє її на відповідність вимогам ст. 462 КПК України.

Перевіривши заяву засудженого ОСОБА_2 , встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 462 КПК України.
У заяві ОСОБА_2 просить суд переглянути вирок за виключними обставинами з підстави встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, застосованого судом при вирішенні справи (п. 1 ч.3 ст. 459 КПК), а також у зв`язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом(п.2 ч.3 ст. 459 КПК). При цьому, ОСОБА_2 посилається на Рішення КСУ від 16.09.2021 р. № 6-р(II)/2021, а також на Рішення Європейського суду з прав людини від 12 березня 2019 року у справі «Пєтухов проти України».

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами. Частиною третьою вказаної статті встановлено, що виключною обставиною визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи (п.1 ч. 3); встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом (п.2 ч.3).

Згідно із ч. 5 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини третьої статті 459 цього Кодексу, - протягом тридцяти днів із дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України; 2) з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу, - особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного. (Відповідно до ст.. 463 КПК України у цьому випадку заява подається до Верховного Суду для її розгляду у складі Великої Палати).

У порушення ст. 462 КПК України у заяві ОСОБА_2 не зазначив який саме закон чи інший правовий акт було застосовано Апеляційним судом міста Києва під час розгляду кримінальної справи №1-15 2002 (вирок від 06.06.2002р.), який у подальшому визнано неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України. При цьому, суд звертає увагу на те, що Рішенням КСУ від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Тобто, рішенням КСУ визнано неконституційними певні положення кримінального закону, пов`язані із звільненням від відбування покарання.

Крім того, в порушення ст. 462 КПК України у заяві ОСОБА_2 не обґрунтував з яких підстав він вважає себе особою, яка відповідно до ч. 5 ст.. 461 КПК має право подавати заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 459 КПК України. Так, з Рішення Європейського суду з прав людини від 12 березня 2019 року у справі «Пєтухов проти України» («Petukhov v. Ukraine», заява № 41216/13), вбачається, що ОСОБА_2 не є особою, за заявою якої ЄСПЛ постановлено рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України, до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу, а саме, що заява повертається, якщо не усунуто недоліків заяви, яку було залишено без руху.

Отже, заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду міста Києва від 6 червня 2020 року за виключними обставинами слід залишити без руху, надавши йому 15 днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 429, 459, 461, 462, 464 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду міста Києва від 6 червня 2020 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків - 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що у разі невиконання вимог у встановлений строк, заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1