Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/60/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року. м. Кропивницький
Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2021, якою клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000042 від 18.07.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про встановлення процесуальних строків, повернуто заявнику з усіма додатками до нього,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2022, клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000042 від 18.07.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про встановлення процесуальних строків, повернуто заявнику з усіма додатками до нього.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу та направити справу до цього ж суду для вирішення її по суті.
Дослідивши апеляційну скаргу на її прийнятність, апеляційний суд вважає, що вона підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто суди зобов`язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави - учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення Принц Ліхтенштейну Ганс - Адам ІІ проти Німеччини).

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.
Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах першій та другій статті 309 КПК України. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження у ній. І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.Постановлена у цьому провадженні ухвала слідчого судді, стосується вирішення питань пов`язаних зі встановленням процесуальних строків проведення досудового розслідування і зобов`язання виконання процесуальних дій, яка до вказаного переліку не входить.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України - суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Слід також зауважити, що в резолютивній частині даної ухвали слідчого судді правильно зазначено про те, що ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Посилання адвоката ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на ч. 6 ст. 304 КПК України, щодо можливості оскарження ухвали про повернення скарги, є безпідставною, оскільки ним до суду подано заяву (клопотання), а не скаргу.
Частина 4 статті 399 КПК України визначає не право, а обовязок суду апеляційної інстанції відмовити у відкритті провадження, тому що законом визначено чіткий перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку.
З огляду на викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2021, якою клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000042 від 18.07.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про встановлення процесуальних строків, повернуто заявнику з усіма додатками до нього- відмовити, а апеляційну скаргу необхідно невідкладно повернути особі, яка її подала.
Поряд з цим, слід зазначити, що повернення заяви (клопотання) не позбавляє особи повторного звернення за належністю до слідчого судді, з належним чином оформленою відповідною скаргою.
Застосування ж засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть кримінально-процесуальному законодавству, враховуючи при цьому і вимоги абзацу 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України та право особи, чиї законні права та інтереси обмежуються під час досудового розслідування звернутися зі скаргою до прокурора щодо недотримання розумних строків.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 392, 399 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.01.2021, якою клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах
ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000042 від 18.07.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про встановлення процесуальних строків, повернуто заявнику з усіма додатками до нього.
Копію даної ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2