"07" вересня 2021 р. Справа № 363/1915/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000230 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2021 року до провадження Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000230 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання зазначила, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки органом досудового розслідування під час досудового слідства не виконано всіх процесуальних дій для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , а зокрема зазначила, що нею 05.05.2021 року було подано слідчому Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 клопотання про проведення одночасного допиту підозрюваного за участі потерпілого та його захисника, з метою усунення суперечностей в показах підозрюваного. Вказане клопотання було розглянуте слідчим, про що 12.05.2021 року, тобто з порушенням строків, передбачених ст. 22 КПК України, була винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання, з посиланням на завершення досудового розслідування та виконання положень ст. 290 КПК України. Разом з тим, представник потерпілого зауважила, що відомості, викладені у обвинувальному акті не відповідають дійсності, а саме у обвинувальному акті зазначено, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, проте під час виконання ст. 290 КПК України та відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження, представник потерпілого також ознайомилась і з протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , згідно якого останній провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнає. Крім того, у обвинувальному акті не зазначене місце реєстрації обвинуваченого, а інформація щодо місця фактичного проживання містить адресу ділянки АДРЕСА_1 , без зазначення конкретного будинку. На підставі викладеного представник потерпілого вважає, що даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення недоліків.

Потерпілий ОСОБА_5 підтримав думку представника ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_6 щодо можливості призначення обвинувального акту до розгляду поклався на розсуд суду.

Прокурор заперечував щодо клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 , зазначив, що даний обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та підстави для його повернення прокурору відсутні.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
За ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Аналогічна позиція зазначена в рішенні від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії».
Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п.п. 5, 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення, дату та місце його складення та затвердження. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Так, відповідно до наданих представником потерпілого у судовому засіданні пояснень, обвинувачений ОСОБА_6 , під час допиту його у якості підозрюваного, надавав суперечливі покази, відповідно до яких провину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення останній не визнавав, однак обвинувальний акт, складений 12.05.2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України містить зазначення обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а саме щире каяття, що є несумісним з невизнанням провини та суперечить положенням ст. 91 КПК України.
Прокурором вказані розбіжності у судовому засіданні усунуті не були, крім того, органом досудового слідства, з порушенням, встановлених ст. 220 КПК України, строків було розглянуто клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 та відмовлено у його задоволенні, а зокрема відмовлено у проведенні одночасного допиту підозрюваного за участі потерпілого та його захисника, в той же час не спростовано доводи представника потерпілого щодо необхідності проведення такої слідчої дії.
Суд погоджується з твердженням представника потерпілого щодо навмисного пропущення слідчим строків розгляду вказаного клопотання та затягування своєю бездіяльністю до завершення досудового розслідування, що призвело до унеможливлення потерпілого та його представника оскаржити винесену слідчим постанову за наслідками розгляду клопотання, у встановлений Законом порядок, оскільки така постанова була винесена 12.05.2021 року та того ж дня, був складений обвинувальний акт.
Разом з тим, в порушення норм ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить в собі інформації щодо прийняття слідчим такої постанови від 12.05.2021 року.
Також, всупереч вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, де зазначено, що обвинувальний акт повинен містити анкетні дані обвинуваченого, а зокрема і місце його проживання, в даному обвинувальному акті не визначено конкретного місця проживання ОСОБА_6 , а зазначено адресу ділянки АДРЕСА_1 , без визначення будинку. Разом з тим, обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що має зареєстроване місце проживання у Хмельницькій області, яке не зазначене у обвинувальному акті, однак тривалий час проживає у Вишгородському районі Київської області, винаймаючи житло, з приводу якого ним не було надано жодного документу (щодо права власності, користування та іншого).

Представником потерпілого, у підготовчому судовому засіданні, було наголошено на необхідності отримання від УДМС України інформації щодо зареєстрованого місця проживання обвинуваченого та прокурором не було спростовано того факту, що обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження не містять достовірної інформації щодо адреси проживання та реєстрації обвинуваченого, та не надано до суду документів, які б свідчили, що органом досудового слідства було вжито заходів щодо встановлення такої інформації.

Відповідно до ст. 135 КПК України особа, викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Не зазначення повної та достовірної адреси проживання та реєстрації позбавляє суд можливості належним чином повідомити учасника кримінального провадження про дату, час та місце розгляду кримінального правопорушення та порушує вимоги зазначеної статті.

Крім того, під час підготовчого судового засідання потерпілий та його представник зазначили про те, що у обвинувальному акті не встановлені всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме час та дата вчинення, з приводу чого ними було надано дані з відеокамери, а також вартість викраденого майна, що в своїй сукупності впливає на правильність кваліфікації діяння. Дані обставини могли би бути усунені у разі проведення всіх необхідних слідчих дій, зокрема одночасного допиту обвинуваченого за участі потерпілого та його представника.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне повернути прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000230 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК Україниоскільки він не відповідає вимогам, викладеним у ст. 291 КПК України.

Враховуючи те, що судом вирішено питання щодо повернення обвинувального акту, питання щодо скасування постанови слідчого, прийняття цивільного позову та арешту майна підлягають розгляду під час досудового розслідування органом досудового слідства.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000230 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору.
Повний текст ухвали проголошено 10.09.2021р. о. 15.30 годині.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Вишгородського
районного суду Київської області ОСОБА_1