Дата документу 22.02.2022
Справа № 334/4691/21
Провадження № 1-кп/334/328/22
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

22 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5

встановив:

Ленінським районним судом м. Запоріжжя здійснюється судове провадження у кримінальному проваджені № 1-кп/334/328/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 за частиною другою статті 121 КК України.

Прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб. Клопотання обґрунтовує існуванням ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим може ухилитись від суду. Свідками у кримінальному провадженні є сусіди обвинуваченого та його мати, у зв`язку з чим він може незаконно впливати на них.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив. Пояснив, що ризики, зазначені прокурором не існують. Він самостійно з`явився до слідчого на виклик для обрання запобіжного заходу. Має стійкі соціальні зв`язки, оскільки проживає з матір`ю, а також з жінкою без реєстрації шлюбу. До обрання запобіжного заходу він офіційно працював та мав позитивну характеристику. Попереднє покарання він відбув повністю. Не має намірів переховуватись від суду. Крім цього, всі свідки у кримінальному провадженні вже допитані і він не може на них впливати. Під час тримання під вартою він позбавлений можливості отримати належне лікування. Просив змінити йому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, оскільки ним не доведені зазначені в клопотанні ризики. Обвинувачений не схильний до вчинення злочинів, оскільки після вчиненого ним останнього злочину минуло 10 років. .Також обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, оскільки має зареєстроване місце проживання та проживає однією сім`єю з жінкою без шлюбу. До нього не застосовувалось затримання в порядку статті 208 КПК України. Крім цього, всі докази вже дослідженні судом і вони не підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні цього злочину. Підтримав клопотання обвинуваченого.

Заслухавши клопотання прокурора та обвинуваченого, думку захисника, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Положеннями статей 199 та 331 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою від 29.12.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжений строк тримання під вартою на 60 діб. Термін дії ухвали закінчується 26.02.2022. Підставами продовження запобіжних заходів стала наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бекчиєв проти Молдови»). Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином і за який передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

У кримінальному провадженні вже допитані всі свідки обвинувачення, а отже ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, на час розгляду клопотання перестав існувати, а отже прокурором не доведене існування вказаного ризику.

Ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, прокурором взагалі необґрунтований.

Відповідно до пункту 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист життя та здоров`я людини.

Також суд враховує вимоги частини третьої статті 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Єлоєв проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Однак, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існує ризик того, що він перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду.

Аргументи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника щодо позитивних відомостей стосовно особи обвинуваченого у вигляді постійного місця проживання, наявності сім`ї, його працевлаштування, не здатні спростувати висновок суду про недоцільність застосування альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу необхідно відмовити.

Оскільки на даний час у справі триває судовий розгляд, який, зважаючи на категорію і складність справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу на 60 діб.

Керуючись статтями 176 - 178, 183, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Термін дії ухвали закінчується 22 квітня 2022 року о 14.45 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повна ухвала складена 22 лютого 2022 року.

Суддя: