Справа № 317/3331/21
№/п 1-кп/317/351/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 00000042 від 02.09.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, в цивільному шлюбі, не працює, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимому, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2020 за № 166-рс солдата ОСОБА_4 , прийнято на військову службу за контрактом та призначено на посаду номера обслуги 9 артилерійської батареї 3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2020 №215 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до службових обов`язків за посадою.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2020 за № 216 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду оператора-топогеодезиста 9 артилерійської батареї 3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

З часу видання виконувачем обов`язків Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014, згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст. 1 Закону України «Про оборону України», на території України почав діяти особливий період, тобто період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині, 19.08.2021, в умовах особливого періоду, умисно залишив місце несення військової служби територію полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , розташованого поблизу АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини до 04.10.2021.
Таким чином, в період з 19.08.2021 до 04.10.2021 солдат ОСОБА_4 , умисно, без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця несення військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, 04 жовтня 2021 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи повідомив правоохоронні органи та прибув до Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіонуповідомивши про викладені вище обставини.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину свою визнав повністю, пояснив, що уклав контракт зі Збройними Силами. Пройшов медичну комісію та був зарахований на всі види забезпечення. В серпні 2021 року йому не вистачало грошей, що він отримував за контрактом. А тому він вирішив покинути службу та поїхав працювати на харківщину, на службу повертатися не бажає, всі дії скоїв свідомо Командира частини не повідомляв. В скоєному розкаявся.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин тяжкий. Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий, але характеризується негативно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 правопорушення, дані про його особу, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробуванням.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час судового розгляду не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1