У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенськ Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000015.

Учасники судового провадження (в режимі відеоконференції):

прокурори ОСОБА_7 ,
підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_6 на строк до 05.03.2022 р. обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора або слідчого, не відлучатись з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати i постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор не погоджуючись з рішенням суду, вважає ухвалу слідчого судді незаконною в частині обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та такою, що постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства.
Прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала містить суперечності, оскільки слідчий суддя встановивши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та існування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вважав що прокурором не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.
На думку прокурора, обставинами, які підтверджують наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України є те, що підозрюваний є односельцем з потерпілими та свідками, обізнаний про місця їх мешкання, розуміє, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене покарання до 5 років позбавлення волі, а тому може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, намагався втекти від працівників поліції на викраденому автомобілі.
Апелянт стверджує про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, оскільки останній офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходів, за місцем реєстрації постійно не проживає, за місцем мешкання характеризується негативно.
За наведеного, прокурор вважає, що суд дійшов помилкового висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Вознесенським РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000015, з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 05.01.2022 р. близько 13.30 год. ОСОБА_6 , проходячи по вул. Отамана Григор`єва, біля домоволодіння № 300 в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, помітив перед воротами автомобіль марки «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, реалізуючи який, останній, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, направився до вказаного автомобіля, відчинив водійські двері, які в той момент були відкриті, шляхом вільного доступу сів до салону автомобіля та з використанням ключів, які знаходились на панелі коробки перемикання передач, завів двигун автомобіля та поїхав у напрямку м. Нова Одеса. Таким чином підозрюваний розпорядився вказаним транспортним засобом. На автодорозі Н-24 сполученням «Благовіщенське - Миколаїв», і на ділянці 142 км.+970 м. ОСОБА_6 зупинений співробітниками патрульної поліції Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди.
05.01.2022 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
06.01.2022 р. слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.
Врахувавши, те що докази, надані стороною обвинувачення, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що це може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, доведення слідчим та прокурором існування ризику можливого переховування підозрюваного від слідства та суду, але не доведення недостатності застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаному ризику, слідчий суддя у зв`язку з тим, що не встановлено негативної процесуальної поведінки підозрюваного та з урахуванням обставин кримінального правопорушення, дійшов висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленому ризику можливо шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, підозрюваного та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Встановлена слідчим суддею обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, прокурором не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Обґрунтовуючи правові підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що такий запобіжний захід необхідний з метою запобігання переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Аналогічні доводи наведені й в апеляційній скарзі прокурора.
Так, ризик можливого переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, дійсно має місце, оскільки останній підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, але, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання, з урахуванням його процесуальної поведінки під час досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що наявність вказаного ризику є вкрай низькою.
Прокурором та слідчим не надано достатніх даних чи доказів, які б свідчили про вплив або можливість впливу підозрюваного ОСОБА_6 на потерпілого або свідків у даному кримінальному провадженні, а тому такі доводи є припущеннями. Наявність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень також є недоведеним.
Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурором не наведено.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
В даному випадку, прокурором не доведеного того, що ОСОБА_6 , який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання до 5 років позбавлення волі переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а відтак застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, є неможливим.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 січня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3