Провадження №1-кп/447/139/22
Справа №447/4087/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаїв Львівської області в режимі відеоконференцзв`язку з КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000365, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2021, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України,
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
законний представник ОСОБА_6 ,
особа, стосовно якої розглядається клопотання, ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:

31.08.2020 об 11:47 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні аптеки «Пульс», що знаходиться по пр. Шевченка, 36 у м. Новий Розділ, Львівської області, із рук ОСОБА_7 , яка перебувала у приміщенні вказаної аптеки, повторно, шляхом ривка заволодів грошовими коштами у сумі 150 гривень, які належать останній, однак із причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення діяння до кінця, оскільки ОСОБА_7 , з метою повернення грошових коштів, вирвала із рук ОСОБА_3 грошову купюру серії УЛ 3067417 номіналом 50 гривень, а купюру серії ЗЕ 6110828 номіналом 100 гривень розірвала навпіл у ході боротьби. У той же час, на ввімкнений сигнал «Тривога» у приміщення аптеки «Пульс» прибули працівники Стрийського МРВ УПО у Львівській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які затримали ОСОБА_3 на місці події.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, тобто незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

У судовому засіданні особа, стосовно якої розглядається клопотання, ОСОБА_3 вказав, що суть судового розгляду йому зрозуміла, вину у вчиненому визнав, повідомив, що розкаюється у вчиненому, від надання показань відмовився, клопотання прокурора підтримав.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому викладених, просив таке задоволити. Вказав, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №161 від 24.11.2021, у період інкримінованих дій ОСОБА_3 страждав хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також те, що на даний час він страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, тому до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Захисник особи, стосовно якої розглядається клопотання, адвокат ОСОБА_5 не заперечив щодо задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 .

Законний представник ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру.
Під час судового розгляду судом створені всі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що, зокрема, підтверджується тим, що в жодного з учасників процесу (сторони кримінального провадження) зауважень з цього приводу не виникло.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що особа, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме протоколів: огляду місця події від 31.08.2021; огляду речей від 31.08.2019, 01.09.2021, 01.09.2021; проведення слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_10 від 01.09.2021, та за участю потерпілої ОСОБА_7 від 01.09.2021; допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 06.09.2021; допиту потерпілої ОСОБА_7 від 31.08.2021; допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 31.08.2021; допит свідків та дослідження речових доказів.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №161 від 24.11.2021, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , на даний час ОСОБА_3 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих дій ОСОБА_3 страждав хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи виявлену картину та ступінь її прояву, враховуючи інкриміновані ОСОБА_3 дії, а також враховуючи відсутність проявів антисоціальних чи аутоагресивних тенденцій у висловлюваннях чи поведінці, до такого рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Таким чином, хронічне психічне захворювання у формі шизоафективного розладу, змішаний тип, позбавляло ОСОБА_3 здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними як у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, так і в даний час.

На підставі наведеного висновку суд визнає ОСОБА_3 неосудним.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005 передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 2 статті 94 КК України визначено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №161 від 24.11.2021, з урахуванням актуального психічного стану ОСОБА_3 , ступеня суспільної небезпеки вчиненого ним діяння, він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Крім цього, у судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу, стосовно якої розглядається клопотання, а саме: копія паспорту; вимога про судимість; копія вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 03.09.2019 у справі №447/955/19; характеристика №528, видана 31.08.2021 виконавчим комітетом Новороздільської міської ради Львівської області, згідно якої ОСОБА_3 характеризується типово; довідка №7356, видана 31.08.2021 відділом державної реєстрації виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області про склад сім`ї ОСОБА_3 ; довідка №304, видана 31.08.2021 поліклінікою КНП «Новороздільська міська лікарня» Новороздільської міської ради Львівської області, згідно якої ОСОБА_3 на «Д» обліку у лікаря-нарколога не знаходиться; довідка видана 31.08.2021 поліклінікою КНП «Новороздільська міська лікарня» Новороздільської міської ради Львівської області, згідно якої ОСОБА_3 на «Д» обліку у лікаря-психіатра не знаходиться.

Крім цього, у судовому засіданні були досліджені документи, а саме: постанова про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 31.08.2021; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 31.08.2021.

Відповідно до постанови слідчого СВ ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 від 31.08.2021, частину купюри серії ЗЕ 6110828 номіналом 100 гривень та грошову купюру серії УЛ 3067417 номіналом 50 гривень визнано речовими доказами.

Відповідно до постанови заступника начальника СВ ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 31.08.2021, оптичний диск CD-R, об`ємом 700 мегабайт із наявними на ньому відеозаписами, визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

На підставі ст. 100 КПК України, частину купюри серії ЗЕ 6110828 номіналом 100 гривень та грошову купюру серії УЛ 3067417 номіналом 50 гривень слід повернути власнику, оптичний диск CD-R, об`ємом 700 мегабайт із наявними на ньому відеозаписами, слід залишити у матеріалах кримінального провадження.

03.09.2021 ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області у судовому провадженні №1-кс/447/463/21 на частину купюри номіналом 100 гривень, серії ЗЕ 6110828, вилучену 31.08.2021 під час обшуку, було накладено арешт.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, зазначений арешт слід скасувати.

28.12.2021 постановлено ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області щодо продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи строком на 60 днів, а саме до 26.02.2022.

Відтак, на підставі ст. 508 КПК України, ОСОБА_3 слід продовжити запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, строком на 30 днів, тобто до 24.03.2022.

Судових витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні не понесено. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 19, 92, 93, 94 КК України, ст. 503, 508, 512, 513 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, строком на 30 (тридцять) днів, тобто до 24.03.2022.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 03.09.2021.

Речові докази по справі, а саме:

- частину купюри серії ЗЕ 6110828 номіналом 100 гривень та грошову купюру серії УЛ 3067417 номіналом 50 гривень повернути ОСОБА_7 ;

- оптичний диск CD-R, об`ємом 700 мегабайт із наявними на ньому відеозаписами залишити при матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу протягом тридцяти днів з моменту її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія ухвали суду після її оголошення підлягає негайному врученню захиснику та прокурору.

Копію ухвали суду негайно направити ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_1