ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 478/2030/15-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/538/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 342 КК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_16 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_17 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_18 ,

представника потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 адвоката ОСОБА_21

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000371 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 (із доповненням), ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_13 ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 на вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баштанка, Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.03.2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342, ч.1, 4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування показання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342, ч.4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Піски Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , а проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 15.08.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.205 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Баштанка, Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_4 , проживаючого по АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Кежма Красноярського краю Російської Федерації, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342, ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.2 ст. 342 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у вигляді 14 (чотирнадцяти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року і остаточно призначено покарання у вигляді 14 (чотирнадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 29.09.2015 року (з дня затримання).

В строк відбування покарання зараховано період попереднього ув`язнення з 29.06.2015 року по 02.07.2015 року.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна;

На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2014 року і остаточно призначено покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 29.09.2015 року (з дня затримання).

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 29.09.2015 року (з дня затримання).

ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст. 289 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна; за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

До набрання вироком законної сили, залишено ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 29.06.2015 року (з дня затримання).

В порядку ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в строк відбування покарання період їх перебування в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено цивільні позови.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_19 296690,80 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_19 по 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_20 147600 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_20 по 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на користь СТОВ «Дружба» 71945 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_23 5000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_23 по 3750 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з кожного.

Позов ТОВ «Гамма» про відшкодування 66531,25 грн. майнової шкоди та 25000 грн. моральної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на користь держави витрати по залученню експертів по 10477,60 грн., з кожного.

Вирішено питання про речові докази.

Суд встановив, що обвинувачені будучи добрими знайомими при невстановлених досудовим слідством обставинах, приблизно у червні 2015 року, попередньо домовились між собою вчинити низку розбійних нападів, поєднаних із проникненням у житло чи інше приміщення та скоєнням інших тяжких злочинів відносно осіб, які володіють значними грошовими коштами та іншими матеріальними цінностями.

Для реалізації задуманого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 при невстановлених слідством обставинах підшукали об`єкт розбійного нападу - майно ТОВ «Гамма», розташованого на охоронюваній виробничій території підприємства за адресою: с. Неудачне, Казанківського району, Миколаївської області, та розробили спільний план нападу.

Діючи відповідно до плану, обвинувачені вирішили спільно шляхом розбійного нападу заволодіти дизельним паливом разом із автомобілем, спеціально призначеним для його перевозки типу «Паливозаправник», а також іншим майном вказаного підприємства.

При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запланували, після того як заволодіють автомобілем з дизельним пальним, з метою оперативно приховати злочин, перелити викрадене паливо у свої, заздалегідь приготовлені ємності, у обумовленому учасниками розбою безлюдному місці на території Баштанського району Миколаївської області для подальшого його транспортування трактором «Білорус» 82 д/н 08480 1979 р.в., який належить ОСОБА_9 , та розпорядження викраденим майном.

Також, обвинувачені для полегшення скоєння злочинів та запобігання в подальшому їх розкриття правоохоронними органами, запланували використати під час розбою засоби маскування своїх осіб і інші знаряддя злочину фабричні маски типу «балаклави», рукавиці, липку стрічку типу «скотч» для зв`язування осіб, які зазнають розбійного нападу та виконуючи задумане вирішили використати автомобіль марки ВАЗ-2105 д/н НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_10 .

Окрім цього, обвинувачені для полегшення вчинення розбою, за спільною домовленістю між собою, придбали при невстановлених слідством обставинах ручну короткоствольну нестандартну вогнепальну зброю гладкоствольні самозарядні пістолети моделі «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., споряджений патронами «Сова - П» у кількості 10 штук калібру 9 мм, які є боєприпасами, «Ecolmajor», серії «EM» № НОМЕР_3 калібру 9 mm P.A., споряджений патронами «Сова - П» у кількості 5 штук, які є боєприпасами.

В подальшому, 28.06.2015 р. близько 23.00 год. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , реалізуючи свій спільний злочинний задум, взяли фабричні маски типу «балаклави», рукавиці, липку стрічку типу «скотч», а також пістолети «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., «Ecolmajor», серії «EM» № НОМЕР_3 калібру 9 mm P.A. та на вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_10 приїхали до охоронюваної виробничої території ТОВ «Гамма», розташованої за вищевказаною адресою.

Приїхавши до воріт виробничої території ТОВ «Гамма», обвинувачені оцінили навколишню обстановку, переконались, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, озброїлись пістолетами моделі «Stalker mod/914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., спорядженим патронами «Сова - П» у кількості 10 штук калібру 9 мм, «Ecolmajor», серії «EM» № НОМЕР_3 калібру 9 mm P.A., спорядженим патронами «Сова - П» у кількості 5 штук калібру 9 мм, та з метою унеможливити подальшу ідентифікацію правоохоронними органами своїх осіб, наділи маски та рукавиці.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 залишили увімкнутими фари на автомобілі, для того, щоб звернути увагу охоронця та виманити його за виробничу територію підприємства.

Реалізуючи злочинний умисел, обвинувачені дочекались моменту, коли охоронець ТОВ «Гамма» ОСОБА_23 , який побачивши автомобіль, що під`їхав до воріт охоронюваній території, вийшов за огороджену територію, напали на нього, повалили додолу та застосували насильство, небезпечне для життя та здоров`я нанесли не менше чотирьох ударів по голові та іншим частинам тіла невідомим предметом, руками та ногами.

Вказаними спільними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 подолали у ОСОБА_23 волю до опору та спричинили йому тілесні ушкодження у виді: струсу головного мозку, садна і забиття м`яких тканин в потиличній області, садна, забої м`яких тканин в скроневій області праворуч, синця в ділянці нижньої щелепи справа, садна на правому колінному суглобі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Далі, обвинувачені діючи за попередньою змовою, проникли в приміщення сторожки, в яку заволокли ОСОБА_23 , з метою полегшити заволодіння майном ТОВ «Гамма», за допомогою липкої стрічки типу «скотч» зв`язали йому руки і ноги та прив`язали до ліжка.

При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пригрозили ОСОБА_23 , що у випадку вчинення ним опору, вони продовжать застосовувати відносно останнього фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я, та можуть вчинити його умисне убивство.

Після цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжуючи виконувати злочинні наміри, зламали навісні замки на складі паливно-мастильних матеріалів, розташованому на вказаній охоронюваній території, проникли у вказане приміщення, у якому виявили цистерну з дизельним паливом «ДТ-3-К4» сорт F. Обвинувачені продовжуючи свої злочинні дії там же виявили електродвигун для перекачування рідкого палива, за допомогою якого закачали 9450 літрів вказаного дизельного палива у цистерну автомобіля марки ГАЗ 53, 1992 року випуску, типу «Паливозаправник» - С вантажний д/н НОМЕР_4 з метою заволодіння пальним разом із вказаним транспортним засобом та цистерну, яку в подальшому прикріпили до трактора, яким також незаконно заволоділи.

Вартість однієї літри дизельного палива «ДТ-3-К4» сорт F становить 20,97 гривень, тобто вказані особи заволоділи дизельним паливом на загальну суму 198166,5 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 зламали замикаючі пристрої на вхідних дверях інших складів, та, таким способом їх відкрили, проникли у вказані приміщення, які відразу обшукали та викрали належне ТОВ «Гамма» майно: тракторні колеса марки «Trelleborg-400 R 20 TH 400» в кількості 2-х штук, вартість яких становить - 34000 гривень, кутову шліфувальну машину «DWT» вартістю 760 гривень, електро-дрель вартістю 600 гривень, бензиновий двигун марки «Бригадир Standart 5,5 к/с» вартістю 1706 гривень, на загальну суму 3066 гривень.

При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , під час вчинення розбою при собі носили пістолети моделі «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., споряджений патронами «Сова - П» у кількості 10 штук калібру 9 мм, «Ecolmajor», серії «EM» № НОМЕР_3 калібру 9 mm P.A., споряджений патронами «Сова - П» у кількості 5 штук калібру 9 мм, та готові були використати вказану вогнепальну зброю за попередньою домовленістю між собою для подолання можливого опору осіб, які могли бути на місці злочину.

Доводячи свій умисел до кінця, обвинувачені заволоділи вказаним майном та на автомобілі ВАЗ 2105, який перебував у користуванні ОСОБА_10 , д/н НОМЕР_5 , та транспортними засобами, якими незаконно заволоділи у ТОВ «Гамма» - трактором марки «Беларус - 82.1» двигун № НОМЕР_6 , р/н НОМЕР_7 , та автомобіль марки ГАЗ - 53, 1992 року випуску, типу Паливозаправник-С вантажний, д/н НОМЕР_4 , поїхали до лісосмуги, розташованої за околицею станції Горожене Баштанського району Миколаївської області для подальшого розпорядження вказаним майном.

Всього ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 шляхом вчинення розбійного нападу заволоділи майном ТОВ «Гамма» на суму 235232,5 (двісті тридцять п`ять тисяч двісті тридцять дві гривні 50 копійок), яка у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є великим розміром.

29.06.2015 року о 12.05 год. у вказаному місці ОСОБА_9 , ОСОБА_12 були затримані працівниками міліції.

Вказані злочинні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 кваліфіковані судом за ч. 4 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення чи сховище, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах та за ч. 3 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене з проникненням у приміщення чи інше сховище.

Судом також встановлено, що обвинувачені для полегшення вчинення розбою, поєднаного із заволодіння транспортними засобами ТОВ «Гамма», за спільною домовленістю між собою придбали при невстановлених слідством обставинах ручну короткоствольну нестандартну вогнепальну зброю - гладкоствольний самозарядний пістолет моделі «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., який виготовлений промисловим способом із подальшою саморобною переробкою самозарядного стартового пістолету, шляхом вкручування втулки з дульної сторони ствола та запресування газовідвідного отвору, споряджений 10 патронами «Сова - П» калібру 9 мм Р.А., які є боєприпасами, а також ручну короткоствольну нестандартну вогнепальну зброю гладкоствольний самозарядний пістолет моделі «Ecolmajor», серії « НОМЕР_8 калібру 9 mm P.A., який виготовлений промисловим способом із подальшою саморобною переробкою самозарядного стартового пістолету, шляхом заміни ствола, конструкція якого не передбачає наявність втулки, та шляхом перекриття газовідвідного отвору частиною ствола, що перешкоджає прориву порохових газів через отвір при пострілі з даного пістолету, споряджений 5 патронами «Сова - П» калібру 9 мм Р.А., які є боєприпасами, та зберігали у невстановленому слідством місці.

28.06.2015 року близько 23.00 год. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , реалізуючи свій спільний злочинний задум на скоєння розбійного нападу, поєднаного із заволодінням транспортних засобів, взяли пістолети «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., споряджений 10 патронами, «Ecolmajor», серії « НОМЕР_8 калібру 9 mm P.A., споряджений 5 патронами, та зберігаючи вказану вогнепальну зброю при собі, на вищевказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_10 приїхали до охоронюваної виробничої території ТОВ «Гамма», розташованої за адресою: с. Неудачне, Казанківського району, Миколаївської області.

Приїхавши до воріт виробничої території ТОВ «Гамма», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 озброїлись вказаною зброєю та вчинили розбійний напад на охоронника ТОВ «Гамма» ОСОБА_23 , поєднаний із заволодінням транспортними засобами вказаного підприємства при вищевказаних обставинах.

При цьому, обвинувачені пістолети «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., «Ecolmajor», серії «EM» № НОМЕР_3 калібру 9 mm P.A. під час вчинення розбою та заволодіння транспортними засобами за попередньою змовою носили при собі, з метою використати для полегшення скоєння злочину або безперешкодного залишення місця його вчинення.

Після завершення розбійного нападу та заволодіння транспортними засобами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з метою зберігання вогнепальної зброї заховали пістолети «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., споряджений 10 патронами, «Ecolmajor», серії « НОМЕР_8 калібру 9 mm P.A., споряджений 5 патронами, в підлокітник переднього сидіння автомобіля ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_10 , та на вказаному транспортному засобі, а також викрадених у ТОВ «Гамма» тракторі марки «Беларус 82.1», автомобілі марки ГАЗ - 53, 1992 року випуску, типу паливозаправник-С вантажний д/н НОМЕР_4 переїхали до полезахисної лісосмуги, розташованої за околицею станції ГороженеБаштанського району Миколаївської області для подальшого розпорядження викраденим майном.

29.06.2015 року о 12.05 год. у вказаній лісосмузі ОСОБА_9 , ОСОБА_12 були затримані працівниками міліції в порядку ст. 208 КПК України, а ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вдалося втекти та тимчасово ухилитися від слідства.

Відразу після затримання ОСОБА_9 , ОСОБА_12 працівниками міліції проведено огляд місця події з автомобілем ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 , 1981 року випуску.

Під час огляду у салоні автомобіля ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 у підлокітнику переднього сидіння вказану вогнепальну зброю з боєприпасами вилучено.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні незаконного придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

Суд також встановив, що відповідно до ст.ст. 10, 11 Закону України «Про міліцію», працівники міліції мають право та зобов`язані, окрім іншого, виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством; брати участь у розкритті кримінальних правопорушень у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; затримувати і тримати у спеціально відведених для цього приміщеннях: осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, на строки і в порядку, передбачені законом, проводити огляд зазначених осіб, речей, що знаходяться при них, транспортних засобів і вилучати документи та предмети, що можуть бути речовими доказами.

29.06.2015 року о 05.40 годині до чергової частини Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області по спецлінії «102» надійшло повідомлення від мешканця смт. Казанка, Миколаївської області, ОСОБА_24 , про те, що четверо невідомих осіб, як в подальшому встановлено слідством, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вчинили розбійний напад з проникненням на охоронювану територію ТОВ «Гамма», розташовану за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, с. Неудачне, де незаконно заволоділи транспортними засобами, які належать ТОВ «Гамма», а саме: трактором «Беларус 82.1» двигун № НОМЕР_6 , р/н НОМЕР_7 , автомобілем марки ГАЗ - 53 1992 року випуску, типу Паливозаправник-С вантажний д/н НОМЕР_4 , викрали дизельного палива«ДТ-3-К4» сорт F в кількості 9450 літрів на загальну суму 198166,5 гривень, запчастини до сільськогосподарської техніки та інше майно.

Вказане повідомлення було прийнято та зареєстровано в журналі «Єдиного обліку про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події» за № 1004 від 29.06.2015 року.

Після цього, оперативний черговий Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області майор міліції ОСОБА_25 , керуючись Наказом МВС України від 22.10.2012 року № 940 «Про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України», з`ясував обставини вчиненого кримінального правопорушення, сповістив керівництво підрозділу, організував збір слідчо-оперативної групи та направив їх на місце події.

Після цього, слідчо-оперативна група Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області, у складі: старшого слідчого Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області капітана міліції ОСОБА_26 , дільничного інспектора міліції Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області майора міліції ОСОБА_27 , оперуповноваженого СКР Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області лейтенанта міліції ОСОБА_28 направилася на місце пригоди в с. Неудачне, Казанківського району, Миколаївської області.

Окрім цього, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, для надання допомоги у врегулюванні ситуації та встановлення осіб, причетних до вчиненого злочину, разом з основною групою було направлено начальника СКР Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області майора міліції ОСОБА_29 .

Під час руху службового автомобіля до місця пригоди, а саме - в с. Неудачне, Казанківського району, Миколаївської області, працівниками міліції були помічені сліди протекторів шин транспортних засобів, які за візуальними ознаками були характерні для транспортних засобів, які викрали в ТОВ «Гамма», а також плями, характерні для паливно-мастильних матеріалів, які залишаються від протікання з ємкості під час руху транспортного засобу.

Після цього ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 на автомобілі ОСОБА_24 поїхали по напрямку вказаних слідів та стали переслідувати осіб, які скоїли злочин.

В подальшому, 29.06.2015 року о 12.05 години, співробітники Казанківського РВ УМВС України в Миколаївської області, переслідуючи осіб, які скоїли злочин, прибули до полезахисної лісосмуги, розташованої за околицею станції Горожене, Баштанського району, Миколаївської області, в якій виявили викрадене майно ТОВ «Гамма». ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в цей час зливали викрадене дизельне паливо у трактор «Білорус» 82 д/н НОМЕР_9 1979 р.в., який належить ОСОБА_9 .

Також, на цьому ж місці виявлено автомобіль марки ВАЗ 2105 білого кольору, р/н НОМЕР_1 , 1981 року випуску, двигун № НОМЕР_10 , причіп сірого кольору, в якому виявлено три ємкості-бочки металеві, всередині яких було виявлено рідину з характерним запахом дизельного палива, який був причеплений до трактора марки «Беларус 82».

Враховуючи сукупність очевидних ознак на місці події, які вказували, що саме обвинувачені причетні до вчинення відкритого заволодіння майном ТОВ «Гамма», ОСОБА_29 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , маючи намір затримати даних осіб, виконуючи покладені на них права та обов`язки, вчинили всі необхідні дії, направлені на затримання підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення осіб.

Так, ОСОБА_28 чітко та голосно надав наказ «Залишатися всім на місцях, працює міліція!».

При цьому, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , побачивши працівників міліції в форменому одязі, усвідомлюючи, що останні прибули на виклик для виконання своїх службових обов`язків, не виконали законну вимогу працівника міліції, проігнорували її, почали тікати.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебували на вказаному місці, втекли в невідомому напрямку.

В цей час ОСОБА_9 почав бігти до автомобіля ВАЗ 2105 р/н НОМЕР_1 , а ОСОБА_28 , з метою затримати ОСОБА_9 , став його переслідувати.

ОСОБА_28 , наздогнавши ОСОБА_9 та, відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 Закону України «Про міліцію», застосував до нього прийом рукопашного бою.

При цьому, ОСОБА_9 , у відповідь на законні дії ОСОБА_28 , вчинив активний опір вказаному працівникові правоохоронного органу при виконанні ним своїх службових обов`язків - не реагував на законні вимоги припинити активні дії, намагався вириватися, своїм тулубом завдавав поштовхи ОСОБА_28 , перекочувався з боку на спину, вивертав руки, намагався підвестися на ноги та намагався завдати працівнику міліції удари руками, головою, ногами.

Вказані неправомірні дії ОСОБА_9 вчиняв протягом близько п`яти хвилин, під час яких з метою припинення опору працівнику правоохоронного органу ОСОБА_28 , відповідно до ст. 14 Закону України «Про міліцію», застосував до ОСОБА_9 спеціальний засіб - наручники, після чого злочин було припинено.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України.

29.06.2015 року ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України працівниками Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області за підозрою у вчиненні відкритого викрадення (грабежу) майна ТОВ «Гамма» за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України (в ході розслідування вказані дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України).

02.07.2015 року ОСОБА_9 під час судового розгляду клопотання слідчого, погодженого прокурором, про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту у залі Казанківського районного суду був звільнений з-під варти у зв`язку із закінченням строку затримання.

Після звільнення з-під варти ОСОБА_9 ухилився від слідства та суду та вирішив продовжити злочинну діяльність шляхом вчинення розбійних нападів на осіб, які володіють значними грошовими коштами та іншими матеріальними цінностями. Реалізуючи свій задум, ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які після скоєння розбійного нападу та заволодіння майном ТОВ «Гамма» ухилились від слідства та особою, встановити яку під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, з метою вчинення нового розбою, об`єднаного єдиним умислом, і досягненням спільного злочинного результату.

З вказаною метою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 спільно зайнялися пошуком об`єкту розбійного нападу.

В середині вересня місяця 2015 року, точної дати та часу на досудовому слідстві встановити не представилось можливим, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , отримали інформацію про те, що в будинку ОСОБА_19 , розташованому за адресою: АДРЕСА_6 , яка працює директором СТОВ «Відродження» Баштанського району Миколаївської області може зберігатися значна сума грошей, золотих виробів, та діючи, відповідно раніше досягнутої домовленості, вирішили заволодіти вказаним майном шляхом вчинення розбійного нападу з проникненням у житло. З цією метою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 почали вивчати дані про мешканців будинку та спосіб їх життя, зокрема, вони дізналися про те, що за вказаною адресою мешкають ОСОБА_19 та її донька ОСОБА_20 . Окрім цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з`ясували, що ОСОБА_19 протягом двох тижнів перебуває в лікарні та ОСОБА_20 вдома знаходиться одна.

Співучасниками було розроблено спільний план спостереження за ОСОБА_20 , яка мешкає в даному будинку.

Так, у вечірній та нічний час 21.09.2015 року, 23.09.2015 та 25.09.2015 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, встановити яку під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, приїжджали до АДРЕСА_6 , на автомобілі (марку та державний номер якого в ході слідства встановити не вдалося) і спостерігали за ОСОБА_20 , вивчаючи її розпорядок дня, звички, маршрут її руху та час повернення додому.

Для вчинення розбійного нападу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, встановити яку під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, заздалегідь заготовили знаряддя злочину - маски типу «балаклави», перчатки, засоби зв`язку рації, засоби зв`язування (липку стрічку типу скотч) та предмети, ззовні схожі на вогнепальну зброю.

28.09.2015 року близько 18.00 години, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, встановити яку під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, використовуючи автомобіль, марку та державний номер якого в ході слідства встановити не вдалося, направилися до домоволодіння ОСОБА_19 , розташованого за вищевказаною адресою. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 приблизно о 23.00 годині, перебуваючи біля вказаного домоволодіння, на зручній для спостереження за об`єктом нападу відстані, впевнились, що ОСОБА_20 перебуває вдома сама, та лягла спати, після чого, діючи за попередньою змовою групою осіб, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_20 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, встановити яку під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, з метою неможливості в подальшому ідентифікувати свої особи, одягли на голови маски типу «балаклави», скористались тим, що ОСОБА_20 спить, та через вікно у ванній кімнаті проникли до будинку та зсередини відчинили вхідні двері будинку для безперешкодного залишення місця злочину.

Перебуваючи в будинку, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, встановити яку під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, напали на ОСОБА_20 та застосували відносно неї насильство, небезпечне для життя та здоров`я. Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, встановити яку під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, з метою отримання інформації щодо місця зберігання грошових коштів та цінних речей, а також подолання можливого опору зі сторони ОСОБА_20 , направили на неї два предмети, зовні схожі на пістолети та погрожували вбивством. Один з учасників нападу, на виконання обумовленого спільного плану вчинення злочину, який охоплювався умислом кожного з них, почав наносити удари руками в обличчя та по тулубу ОСОБА_20 , вимагаючи негайної видачі грошей та золотих виробів. Після того, як остання повідомила, що грошей немає, продовжив наносити удари кулаками в обличчя та по тулубу, внаслідок яких ОСОБА_20 було спричинено легкі тілесні ушкодження у виді: однієї садни на щоці зліва, однієї садни в області грудної клітини, одного крововиливу на задній поверхні лівого плеча. При цьому, не отримавши інформації про місце зберігання цінностей, зазначені особи погрожували потерпілу убити - облити бензином та спалити заживо.

Після цього, з метою попередити можливість перешкоджання їхнім діям з боку ОСОБА_20 , дані особи зв`язали її за допомогою липкої стрічки типу «скотч» та почали в будинку шукати гроші та цінності. Так, з сумки, яка належить ОСОБА_20 викрали гроші в сумі 70 000 гривень, які належать СТОВ «Дружба», окрім цього в шафі, яка розташована в спальні ОСОБА_20 , золоті вироби, які належать ОСОБА_19 на загальну суму 78800 (сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень. Окрім цього з сейфу, викрали кошти в сумі 400 000 (чотириста тисяч) гривень, які на правах приватної власності належать ОСОБА_19 .

Всього ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, встановити яку під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, заволоділи майном на суму 782700 (сімсот вісімдесят дві тисячі сімсот гривень), яка в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у вчиненні розбою, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особами, які раніше вчинили розбій, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном у особливо великих розмірах, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України.

Доводи та вимоги апеляційних скарг

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 (том 18 а.п. 34-38) просить вирок скасувати та виправдати ОСОБА_9 за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів суд дійшов внаслідок істотного порушення вимог ст. 94 КПК щодо оцінки доказів, що призвело до невідповідності рішення суду фактичним обставинам справи.

Під час розгляду кримінального провадження клопотання захисників про визнання доказів недопустимими безпідставно відхилені. Суду були надані CD-диски із записами НСРД, які не є первинними документами, оскільки первинні документи були на флеш-накопичувачу.

Прокурором у судовому засіданні були надані копії статутів потерпілих ТОВ «Гамма», СТОВ «Дружба», а не оригінали. Розмір спричиненої злочином шкоди ТОВ «Гамма» через незаконне заволодіння 9450 літрів дизельного палива на суму 198166,5 грн. належним та допустимим доказом не доведений, оскільки експертиза з даного питання не проводилась, що впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення.

Також під час затримання ОСОБА_9 було порушено його право на захист, оскільки не був присутній захисник.

В апеляційній скарзі із доповненням обвинувачений ОСОБА_9 (том 17 а.п. 206-207, том 18 а.п. 44-53) висуває аналогічну вимогу про виправдання його у вчиненні злочинів .

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що він не є особою на ім`я ОСОБА_9 , анкетні та персональні дані якого зазначені у вступній частині вироку, а є ОСОБА_30 Чоловіком на ім`я ОСОБА_31 із роду ОСОБА_32 , тому суд незаконно ухвалив вирок та обрав запобіжний захід до набрання вироком чинності щодо ОСОБА_9 .

Крім того, висновки суду ґрунтуються на недопустимих доказах та не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд безпідставно визнав доведеним факт вчинення ним опору працівникові правоохоронного органу під час виконання службових обов`язків на підставі показань потерпілого ОСОБА_28 та свідка ОСОБА_29 , які є заінтересованими особами.

Всі докази стороною обвинувачення подано до суду в копіях, а не в оригіналах, в порушення ч.3 ст. 99 України. Суд не дав оцінки твердженням про застосування до нього під час досудового розслідування недозволених методів ведення слідства (катування), які застосовували до нього ОСОБА_28 та ОСОБА_29 під час затримання. Вказує, що вирок ухвалено незаконним складом суду з порушенням територіальної підсудності.

Судом безпідставно відмовлено в заявленому відводі складу суду. Розгляд кримінального провадження повинен був здійснювати Баштанський районний суд. Під час розгляду справи йому не було роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Суд дав неправильну оцінку здобутим доказам, не встановив завданої істотної шкоди потерпілому ОСОБА_28 , що виключає. склад злочину, передбачений ст.187 КК України. Судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_16 (том 17 а.п. 166-170) просить вирок скасувати. Ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_10 визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а вирок ґрунтується на недопустимих доказах.

Зазначає, що суд безпідставно засудив ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки всі докази за цим епізодом обвинувачення є недопустимими.

Протокол огляду місця події від 29.06.2015 року біля ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області, під час якого в автомобілі марки ВАЗ-2105, вилучено пістолет моделі «Stalker- mod/ 914 - S» є недопустимим доказом, оскільки фактично мав місце обшук автомобіля, однак дозвіл на проведення цієї слідчої дії слідчим суддею не надавався.

Висновки судової дактилоскопічної експертизи №127 від 23.10.2015 року, відповідно до якої підтверджено факт користування ОСОБА_10 автомобілем ВАЗ та висновок судово-балістичної експертизи №1150 від 02.12.2015 року, відповідно до якої предмет, вилучений під час огляду місця події 29.06.2015 року є ручною короткоствольною нестандартною вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі «Stalker- mod/ 914 за доктриною «плодів отруйного дерева» є недопустимими, оскільки є похідними від огляду транспортного засобу .

За епізодом розбійного нападу, скоєного в ніч з 28 на 29.09.2015 року в с. Плющівка Баштанського району Миколаївської області відсутні належні та достатні докази винуватості ОСОБА_10 , оскільки потерпіла ОСОБА_20 не бачила осіб, які на неї нападали та не може їх впізнати. Заява ОСОБА_20 про злочин не містить жодних даних щодо скоєння ОСОБА_10 вказаного злочину.

Показання свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 не доводять вину ОСОБА_10 , оскільки вони не були очевидцями злочину. Впізнання зі свідком ОСОБА_34 не проводилось.

Протоколом огляду місця події від 29.09.2015 року підтверджено факт проникнення в домоволодіння потерпілої, однак не підтверджено причетність до цього ОСОБА_10 .

Вилучені в ході огляду речі є недопустимими доказами, оскільки фактично мав місце обшук з вилученням речових доказів, проте з клопотанням про проведення обшуку житла прокурор, слідчий до слідчого судді не зверталися.

Протокол огляду від 29.09.2015 року, під час якого вилучено: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , сумку з особистими речами ОСОБА_10 та грошима в сумі 22100 гривень, сумку з особистими речами ОСОБА_11 , в якій виявлено гроші в сумі 8700 гривень, 3300 доларів США не доводить вину ОСОБА_10 у вчиненні розбою.

Відомості, що зафіксовані у протоколі за результатами проведення НСРД №4/2626 від 13.10.2015 року, диск №63, 29.09.2015 року не підтверджують вину ОСОБА_10 оскільки зафіксовані в них дані не стосуються вчинення злочину ОСОБА_10 . Більш того прокурор у судовому засіданні підтвердив, що надані для огляду та прослуховування диски є копіями. Отже у судовому засіданні був порушений принцип безпосередності дослідження доказів, а відповідний доказ підлягає визнанню недопустимим.

Протокол огляду фрагментів сумки зі слідами горіння від 09.11.2015 року, під час якого потерпіла впізнала залишки своєї сумки є недопустимим доказом, оскільки сумка являється предметом широкого вжитку. Впізнання сумки потерпілою не свідчить про належність саме цього предмету їй. Більш того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_32 заявляв клопотання про допит, як він вважав власника сумки. Однак у його клопотанні було безпідставно відмовлено.

За епізодом розбійного нападу, скоєного в ніч з 28 на 29.06.2015 року в с.

Неудачне Казанківською району Миколаївської області та незаконного заволодіння транспортними засобами вина ОСОБА_10 також не доведена, оскільки потерпілі ОСОБА_23 та ОСОБА_28 не бачили обличчя нападників, вогнепальну зброю.

Свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_36 не бачили на місці злочину і місці затримання ОСОБА_10 . Бачили лише двох осіб, які були затримані, серед них ОСОБА_10 не було.

Протокол огляду місця події від 29.06.2015 року біля ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області, під час якого вилучено майно, належне ТОВ «Гамма» є недопустимим доказом, які і вилучені в ході огляду речі, оскільки фактично мав місце обшук, проте з клопотанням про проведення обшуку прокурор, слідчий до слідчого судді не зверталися.

Висновок судової автотоварознавчої експертизи №38 від 24.09.2015 року, відповідно до якої встановлено вартість викрадених транспортних засобів є недопустимим доказом, оскільки на експертизу сам трактор марки «Беларус - 82.1» не надавався.

Висновок судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи №127 від 23.10.2015 року, відповідно до якої, з чотирьох папілярних узорів пальців рук, вилучених 29.09.2015 року в ході огляду місця події три сліди залишені ОСОБА_10 (на дзеркалі заднього виду автомобіля ВАЗ-2105), доводить лише сам факт відношення ОСОБА_10 до автомобіля ВАЗ, однак наявність цих відбитків не свідчить про перебування ОСОБА_10 на місці події.

Висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №891 від16.11.2015 року, відповідно до якого генетичні ознаки клітин у вирізах з балаклави, вилученої з автомобіля ВАЗ-2105 (висновок експерта №560) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 , що підтверджує факт використання ОСОБА_10 балаклави під час скоєння злочину є недопустимим доказом, оскільки на дослідження експерту була надана балаклава, вилучена в ході незаконного обшуку.

Докази, отримані за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які свідчать про те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 спілкувалися між собою щодо скоєного 29.06.2015 року в с. Неудачне злочину, обговорювали версії щодо непричетності до скоєння злочину, про долю вилученого автомобіля, переховування від працівників поліції, планування та підготовку до скоєння нового злочину, приховування слідів злочину, п обмін грошових коштів та здачу лому дорогоцінних металів наступного дня після скоєння злочину щодо ОСОБА_20 , щодо винаймання квартири в будинку, де в подальшому ОСОБА_9 . ОСОБА_11 та ОСОБА_10 затримано працівниками поліції є недопустимими доказами, оскільки долучені до протоколів НСРД диски, на яких записано розмови, є копіями.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 (том 17 а.п. 192-197) просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок побудований на недопустимих доказах, яким суд дав невірну оцінку, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що суд розглянув кримінальне провадження незаконним складом суду, оскільки член колегії суддів суддя ОСОБА_37 є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, а тому є залежним від правоохоронних органів та прокуратури. Висновок суду про те, що обвинувачені будучи добрими знайомими при невстановлених досудовим слідством обставинах, попередньо домовились між собою вчинити низку розбійних нападів не ґрунтується на досліджених судом доказах, оскільки відповідних показань обвинувачені в суді не давали. Суд безпідставно визнав його винуватим за епізодом незаконного придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки відбитки його пальців на вилученій зброї відсутні.

За епізодом розбійного нападу, скоєного в ніч з 28 на 29.06.2015 року в с.

Неудачне Казанківською району Миколаївської області та незаконного заволодіння транспортними засобами суд поклав в основу вироку показання потерпілого, який є необ`єктивним та упередженим та зацікавленою особою, а також показання свідків, які є працівниками правоохоронних органів, та не можуть бути об`єктивними.

Висновок одорологічної експертизи лише вказує на вірогідність наявності слідів його запаху, тобто не є однозначним, а всі сумніви мають тлумачитись на його користь.

Суд у вироку встановив, що проникнення до жилого приміщення відбулось через віконце у ванній кімнаті, однак це є фізично неможливим, оскільки ані він, ані ОСОБА_32 , ані ОСОБА_38 у таке віконце не пролізуть. Суд незаконно конфіскував у власність держави автомобіль ВАЗ 2105 р.н. НОМЕР_1 , який не має жодного відношення до події злочину та безпідставно присудив до стягнення на користь СТОВ «Дружба» коштів з нього та ОСОБА_12 , хоча ОСОБА_12 на вчиняв цього правопорушення.

При призначенні покарання суд не дотримався принципів індивідуалізації та гуманізму та призначив надто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та його особі, оскільки він вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, міцні соціальні зв`язки, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_17 (том 17 а.п. 172-175) просить вирок скасувати. Ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_11 виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

Зазначає, що в основу висновку щодо винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України судом першої інстанції покладено протокол огляду місця події від 29.06.2015 року біля ст. Горожене, Баштанського району Миколаївської області, під час якого в автомобілі марки ВАЗ-2105, вилучено пістолет моделі «Stalker- mod/ 914 - S», калібру 9 mm Р.А., споряджений патронами у кількості 10 штук, пістолет моделі «Ecolmajor», калібру 9 mm Р.А., споряджений патронами у кількості 5 штук, який є недопустимим доказом через проведення огляду та вилучення предметів без ухвали слідчого судді, що тягне за собою недопустимість всіх похідних доказів - висновку судово-балістичної експертизи № 1150 від 02.12.2015 року, висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 891 від 16.11.2015 року.

Суб`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України є наявність вини у формі прямого умислу. Стороною обвинувачення не надано доказів умислу в діях ОСОБА_11 на незаконне придбання, зберігання та носіння саме вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, отже в його діях відсутня суб`єктивна сторона злочину і відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Суд першої інстанції обґрунтував висновки про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України (за епізодом розбійного нападу, скоєного в ніч з 28 на 29.06.2015 року в с. Неудачне Казанківського району Миколаївської області)недопустимими доказами: протоколом огляду місця події від 29.06.2015 року біля ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області, який проведено без дозволу слідчого судді та всіма похідними від результатів огляду доказами, які є недопустимими за доктриною «плодів отруйного дерева».

Стороною обвинувачення не доведено розміру шкоди, заподіяної ТОВ «Гамма», оскільки експертиза по оцінці вартості викраденого майна не проводилась як і експертиза паливно-мастильних матеріалів.

Висновок судової автотоварознавчої експертизи №38 від 24.09.2015 року, яким встановлено залишкову вартість трактора марки «Беларус - 82.1», автомобіля марки ГАЗ - 53, є недопустимим доказом, оскільки експерту не було надано для визначення вартості трактор марки «Беларус - 82.1» .

Всі негласні слідчі (розшукові) дії за цим епізодом проводились незаконно та їх результати оформлювались не уповноваженою на те особою, чого вимагають КПК України та Інструкція № 114/1042/516/1199/936/1687/5 «Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному проваджені, затверджена 16.11.2012 року та в порушення вимог ст. 290 КПК України - ухвали про проведення НСРД обвинуваченому не відкривались.

Жоден свідок чи потерпілий не надав суду свідчень, які б доказували причетність ОСОБА_11 до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Більш того, відповідно до інформації з ТОВ «Астеліт», ОСОБА_11 не перебував ні на місці вчинення даних кримінальних правопорушень, ні на місці проведення огляду біля ст. Горожене Баштанського району Миколаївської області.

За епізодом розбійного нападу, скоєного в ніч з 28 на 29.09.2015 року в с. Плющівка Баштанського району Миколаївської області суд першої інстанції обґрунтував обвинувальний вирок протоколами, складеними за результатами проведення НСРД, які є недопустимими доказами, оскільки НСРД проведені та оформлені не уповноваженою на те особою, ухвала про їх проведення ОСОБА_11 не відкривалась, стверджувати про те, що на записах присутній голос ОСОБА_11 не можна, диски, на яких вони містяться, неоформлені належним чином (як додатки до протоколу) та являються «копіями», але не оригіналами.

Результати обшуку, проведеного 22.10.2015 року по АДРЕСА_7 , під час якого виявлено та вилучено на згарищі фрагменти сумки зі слідами горіння, предмет, ззовні схожий на супінатор, перчатки в кількості 3-х пар; обшуку проведеного 29.09.2015 року за адресою: АДРЕСА_8 , під час якого виявлено та вилучено: зарядні пристрої марки «Кенвуд» в кількості 2-х штук, коробку, всередині якої виявлено пістолет марки ««Есоїmajor», маску типу «Балаклава», радіостанцію марки «Моторола», протокол огляду предмету - фрагментів сумки зі слідами горіння, проведеного 09.11.2015 року за участю ОСОБА_20 , під час якого остання впізнала залишки своєї сумки протокол затримання та особистого обшуку від 30.09.2015 року ОСОБА_11 жодним чином не викривають ОСОБА_11 у вчиненні злочину.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2015 року, під час якого свідок ОСОБА_39 впізнав ОСОБА_11 як особу, яку бачив 25.09.2015 року біля саду СТОВ «Дружба» та впізнав за зовнішніми ознаками обличчя, віком особи є недопустимим доказом, оскільки дана слідча дія проводилась з порушенням вимог ст. 231 КПК України, так як не було виконано вимогу про зазначення ознаки, за якими свідок впізнав ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 (том 17 а.п. 213-214) просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що вирок побудований на недопустимих доказах, яким суд дав невірну оцінку, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд розглянув кримінальне провадження незаконним складом суду, оскільки член колегії суддів суддя ОСОБА_37 є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, а тому є залежним від правоохоронних органів та прокуратури. Висновок суду про те, що обвинувачені будучи добрими знайомими при невстановлених досудовим слідством обставинах, попередньо домовились між собою вчинити розбійні напади не ґрунтується на досліджених судом доказах, оскільки відповідних показань обвинувачені в суді не давали. За епізодом розбійного нападу, скоєного в ніч з 28 на 29.06.2015 року в с.Неудачне Казанківською району Миколаївської області та незаконного заволодіння транспортними засобами суд поклав в основу вироку неправдиві показання потерпілого, який є зацікавленою особою, а також показання свідків, які є працівниками правоохоронних органів, та не можуть бути об`єктивними. При призначенні покарання суд не дотримався принципів індивідуалізації та гуманізму та призначив надто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_18 (том 17 а.п. 187-189)) просить вирок скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 виправдати.

В обґрунтування апеляційний вимог вказує, що вирок побудований на недопустимих доказах та припущеннях і всі сумніви мають тлумачитись на користь обвинуваченого.

Зазначає, що в основу висновку щодо винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 України судом першої інстанції покладено протокол огляду місця події від 29.06.2015 року біля ст. Горожене, Баштанського району Миколаївської області, під час якого в автомобілі марки ВАЗ-2105, вилучено пістолет моделі «Stalker- mod/ 914 - S» , калібру 9 mm Р.А., споряджений патронами у кількості 10 штук, пістолет моделі «Ecolmajor», калібру 9 mm Р.А., споряджений патронами у кількості 5 штук, який є недопустимим доказом через проведення огляду та вилучення предметів без ухвали слідчого судді, що тягне за собою недопустимість всіх похідних доказів, зокрема висновків експертиз.

Крім зазначеного, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 263 КК України, відноситься до злочинів з прямим умислом. Стороною обвинувачення не надано доказів умислу в діях ОСОБА_12 на незаконне придбання, зберігання та носіння саме вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, отже в його діях відсутня суб`єктивна сторона злочину і відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Суд першої інстанції обґрунтував висновки про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України (за епізодом розбійного нападу, скоєного в ніч з 28 на 29.06.2015 року в с. Неудачне Казанківського району Миколаївської області) недопустимими доказами: протоколом огляду місця події від 29.06.2015 року біля ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області, який проведено без дозволу слідчого судді та відповідно всіма похідними від результатів огляду доказами, які є недопустимими за доктриною «плодів отруйного дерева».

Стороною обвинувачення не доведено розміру шкоди, заподіяної ТОВ «Гамма», оскільки експертиза по оцінці вартості викраденого майна не проводилась як і експертиза паливно-мастильних матеріалів.

Висновок судової автотоварознавчої експертизи №38 від 24.09.2015 року, яким встановлено залишкову вартість трактора марки «Беларус - 82.1», автомобіля марки ГАЗ - 53, є недопустимий доказом, оскільки експерту не було надано для визначення вартості трактор.

Всі негласні слідчі (розшукові) дії за цим епізодом проводились та їх результати оформлювались не уповноваженою на те особою, чого вимагають КПК України та Інструкція № 114/1042/516/1199/936/1687/5 «Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному проваджені, затверджена 16.11.2012 року та в порушення вимог ст. 290 КПК України - ухвали про проведення НСРД обвинуваченому не відкривались.

Жоден свідок чи потерпілий не надав суду свідчень, які б доказували причетність ОСОБА_12 до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Більш того, відповідно до інформації з ТОВ «Астеліт», ОСОБА_12 не перебував ні на місці вчинення даних кримінальних правопорушень, ні на місці проведення огляду біля ст. Горожене Баштанського району Миколаївської області.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 (том 17 а.п. 200-202, том 18 а.п. 128-133) вказує, що вирок побудований на недопустимих доказах, яким суд дав невірну оцінку, суд допустив неповноту судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року з ухваленням нового судового рішення про закриття кримінального провадження

Зазначає, що під час розгляду кримінального провадження суд досліджував протоколи за результатами НСРД, які містили додатки - CD-диски із записами їх розмов, які не є первинними документами, а копіями, не були упаковані та опломбовані та мали доступ з боку сторонніх осіб, зафіксована на дисках інформація відрізняються від інформації, що викладена у протоколах, в зв`язку з чим 14.05.2020 року було заявлено клопотання про проведення експертизи для з`ясування ідентичності звукозаписів оригіналам, яке судом було необґрунтовано відхилено, що потягло за собою неповноту судового розгляду.

Жоден з потерпілих та свідків не вказує на нього як особу, яка вчинила злочин, його сліди рук на місці пригоди відсутні, сам по собі протокол його затримання неподалік від місця вчинення злочину не підтверджує його винуватості.

Обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, проте в ході підготовчого провадження суд безпідставно не вирішив питання про повернення його прокурору для усунення недоліків. Зокрема первинно його дій кваліфікувались за менш тяжким злочином, тому в подальшому безпідставно були перекваліфіковані на ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки належним доказом факт спричинення потерпілому насильства, небезпечного для його життя та здоров`я не доведено, більш того, постанова про перекваліфікацію його дій винесена 05.12.2015 року після складання обвинувального акта 11.11.2015 року.

В резолютивній частині вироку суд безпідставно присудив до стягнення з нього виплати на користь СТОВ «Дружба», оскільки він не обвинувачується у вчиненні злочину щодо цієї юридичної особи.

Позиції учасників судового провадження

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Представник потерпілого ТОВ «Гамма», потерпілі ОСОБА_23 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає здійсненню апеляційного розгляду у їх відсутність.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_40 , ОСОБА_12 та їх захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 підтримали свої апеляційні скарги, з наведених в них підстав.

Захисник ОСОБА_13 підтримала свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу ОСОБА_9 із доповненням з наведених в них підстав.

Обвинувачений ОСОБА_9 в ході апеляційного розгляду, після повторного дослідження апеляційним судом доказів, 15.11.2021 року уточнив свої апеляційні вимоги (том 20 а.п. 3-70). Просив вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді 1 інстанції через незаконність складу суду, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог КПК щодо оцінки доказів, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник ОСОБА_15 підтримала апеляційну скаргу із доповненнями ОСОБА_9 з урахуванням наданих ним в ході апеляційного перегляду уточнень.

Прокурор, представник потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 - ОСОБА_21 заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили вирок залишити без змін.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України повторно дослідивши докази, про недопустимість яких йдеться в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.4, 289 ч. 3 КК України, а ОСОБА_9 також і ч. 2 ст. 342 КК України за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації їх дій за вказаними нормами кримінального закону обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Зокрема за епізодом розбійного нападу на ОСОБА_23 та незаконного заволодіння в ході розбійного нападу транспортними засобами та іншим майном ТОВ «Гамма», винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України, а ОСОБА_9 також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України підтверджується:

-показаннями потерпілого ОСОБА_23 про те, що 28.06.2015 року він заступив на охорону тракторної бригади ТОВ «Гамма», яка розташована в 500 метрах від с. Неудачне, де він працював сторожем. Близько 23.00 год. загавкав собака і він побачив, що коло воріт стоїть машина, фари якої ледь жевріли. Коли він підійшов до воріт, невідомі особи чоловічої статі його звалили з ніг, почали бити ногами і здається каменем. Потім затягли в сторожку, де зв`язали руки і ноги скотчем та примотали до ніжки ліжка. Питали про солярку, помпу, приставляли ніж до горла, щоб не кричав. Він лежав на землі лицем до низу, але бачив, що один із нападників стоїть біля сторожки, а інші троє щось робили на території. Чув як збивали замки, двоє нападників пронесли помпу, чув як завелась машина, трактор, запрацювала помпа. В подальшому автомобіль та трактор поїхали, він за допомогою металевої задвижки пічки розірвав скотч на руках, а потім ногах та побіг в село повідомити про напад. Нападників було четверо осіб чоловічої статі в масках;

-висновком судово-медичної експертизи № 124 від 30.07.2015 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_23 виявлені тілесні ушкодження у виді: струсу головного мозку, саден та забою м`яких тканин в потиличній області, саден та забою м`яких тканин у скроневій області, садна на правому колінному суглобі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (том 5 а.п. 73-75);

-показаннями свідка ОСОБА_24 про те, що в червні 2015 року біля 4.00 год. його брата, який є власником ТОВ «Гамма» повідомили про здійснення розбійного нападу на тракторну бригаду ТОВ «Гамма» в с.Неудачне Казанківського району, під час якого злочинці викрали бензовоз та трактор з причепленою до нього бочкою, в яких була солярка. Він на автомобілі «Тойота» виїхав на місце події. Близько 5.00 год. біля с.Неудачне зустрівся з працівниками поліції, троє із яких сіли в його автомобіль та поїхали по слідах викрадачів, так як в бочки, яка була причіплена до трактора, різні колеса і підтікала солярка. Їхали по слідах і побачили в посадці бензовоз, трактор з бочкою, ще один трактор до якого був причеплений причіп, в якому стояли діжки та автомобіль марки «ВАЗ». Працівники поліції побігли туди і затримали двох чоловіків. Викрадену техніку та майно повернули ТОВ «Гамма»;

-показаннями потерпілого ОСОБА_28 про те, що в день вчинення злочину з бази ТОВ «Гамма» біля с. Неудачне до районного відділу міліції надійшло повідомлення про викрадення майна. Він є поліцейським та в складі опергрупи виїхав на місце події та не доїжджаючи до с.Неудаче біля с. Новоукраїнка вони зустріли Ашота Мкртчяна, який їхав на автомобілі «Тойота Прадо». Останній повідомив про напад на базу ТОВ «Гамма», де побили сторожа та викрали бензовоз, трактор з бочкою, які були заповнені дизпаливом та інше майно, та повідомив, що їде по слідах викраденої техніки. Так як ішов дощ, то він з іншими працівниками поліції Кундельським і Задерецьким пересіли до автомобіля Мкртчяна і поїхали далі по слідах викраденої бочки. Близько ОСОБА_41 в лісосмузі помітили автомобіль ГАЗ 52 бензовоз, трактор МТЗ 82 з бочкою та трактор МТЗ 82 з причепом, а також автомобіль ВАЗ. Вони в трьох побігли до техніки та осіб, які біля неї стояли, це були ОСОБА_32 і ОСОБА_42 , ще хтось був на тракторному причепі, але зіскочив з нього і втік. Бабич кинувся до автомобілю «ВАЗ», при цьому кричав, що буде стріляти. Він затримав ОСОБА_43 , той хватав його за одяг, пручався, наніс кілька ударів, але так як він був одягнений в бронежилет то тілесних ушкоджень не отримав. Ашот Мкртчян впізнав транспортні засоби ГАЗ 52 з помпою, трактор з бочкою та два тракторних колеса які ті, що належали ТОВ «Гамма»;

-аналогічними показаннями свідка ОСОБА_29 ;

-протоколом огляду місця події від 29.06.2015 року з фототаблицею, яким зафіксовано огляд території ТОВ «Гамма» в с. Неудачне Казанківського району Миколаївської області, під час якого виявлено пошкодження навісних замків на воротах до складу (заправки) ГСМ, з крану до цистерни; пошкодження навісних замків з трьох дверей до складських (господарських) приміщень, та вилучено: фрагменти липкої стрічки типу «скотч» зеленого кольору, за допомогою якого зв`язували охоронця, три папілярних узори пальців рук зі скла приміщення кухні, два гіпсових зліпки взуття, один навісний замок зі слідами пошкодження. Біля тракторної бригади виявлено сліди коліс транспортних засобів, які ведуть в бік с. Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області (том 5 а.п. 2-22);

-протоколом огляду місця події від 29.06.2015 року з фототаблицею (том 5 а.п. 24-27,28-38), яким зафіксовано огляд території біля ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області, під час якого у лісосмузі виявлено майно, належне ТОВ «Гамма», яке незаконно вилучено в ході розбійного нападу, а саме:

-автоцистерну марки ГАЗ 53, 1992 року випуску, типу Паливозаправник-С вантажний д/н НОМЕР_4 , до отвору якої приєднано трубу для зливу дизельного палива, в кабіні автоцистерни виявлено болграку зеленого кольору «DWT», на отворі труби бензиновий двигун марки «Бригадир Standart 5,5 к/с»;

-трактор марки «Беларус 82.1» р/н НОМЕР_7 , до якого причеплена бочка сірого кольору;

-тракторні колеса марки «Trelleborg-400 R 20 TH 400»,

-електро-дрель,

-електродвигуни,

-біля техніки виявлено шланг з чітким запахом дизельного палива,

-металеві відра з написом «Солідол»,

-на землі біля бочки, яка приєднана до трактора марки «Беларус» д/н НОМЕР_7 , металевий домкрат, металевий молоток, каністри з рідиною, що має характерний запах палива.

-на траві виявлено рукавиці жовтого, синього та червоного кольору з запахом дизельного палива, сумку зі шлангом та іншим речами.

Крім того, на місці події виявлено трактор марки «Беларус» р/н НОМЕР_11 , до якого причеплено причеп сірого кольору, в якому маються три металеві бочки; автомобіль марки ВАЗ-2105 д/н НОМЕР_1 , які обвинувачені пристосували та використали як засоби вчинення злочинів (том 5 а.п. 24-28, 29-38). Вказане майно оглянуто, вилучено, на нього накладено арешт та визнано речовими доказами (том 5 а.п. 70).

-довідками ТОВ «Гамма», інвентаризаційним описом, рахунками та накладними, актом прийому-передачі та копією свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів підтверджено перебування на балансі товариства транспортних засобів, та вартості викраденого майна, відповідно до яких з ТОВ «Гамма» викрадено трактор Беларус-82.1 двигун НОМЕР_6 вартістю з ПДВ 167000 грн., 9450 літрів дизельного палива «ДТ-3-К4» сорт F, вартістю 20,97 гривень за 1 л, на загальну суму 198166,5 гривень; тракторні колеса марки «Trelleborg-400 R 20 TH 400» в кількості 2-х штук, вартістю 34000 гривень, кутову шліфувальну машину «DWT», вартістю 760 гривень, електро-дрель вартістю 600 гривень, бензиновий двигун марки «Бригадир Standart 5,5 к/с» вартістю 1706 гривень (том 5 а.п. 55-63);

-висновком судової автотоварознавчої експертизи №38 від 24.09.2015 року, якою встановлено вартість викраденого майна - трактора марки «Беларус 82.1» двигун № НОМЕР_6 , р/н НОМЕР_7 - 232944 гривень 04 копійок; автомобіля марки ГАЗ 53, 1992 року випуску, типу Паливозаправник-С вантажний, д/н НОМЕР_4 - 33 065 грн. 76 коп. (том 5 а.п. 128-133);

-протоколом затримання ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України в порядку ст. 208 КПК України від 29.06.2015 року, відповідно до якого, 29.06.2015 року о 12.15 годині в лісосмузі в районі ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області ОСОБА_12 затримано працівниками поліції поряд з викраденими транспортними засобами та іншим майном ТОВ «Гамма» (том 5 а.п. 64-65);

-протоколом від 29.06.2015 року, яким зафіксовано факт затримання ОСОБА_9 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України 29.06.2015 року о 12.15 годині в порядку ст. 208 КПК України в лісосмузі в районі ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області поряд з викраденими транспортними засобами та іншим майном ТОВ «Гамма». Під час особистого обшуку у ОСОБА_9 вилучено мобільний телефон марки «Fly», який оглянуто 30.06.2015 року та долучено до справи в якості речового доказу (том 5 а.п. 66-67);

-інформацією оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт», відповідно до якої мобільний телефон, з абонентським номером № НОМЕР_12 , яким користувався ОСОБА_9 , і який був вилучений в ході особистого обшуку при затриманні останнього, мобільний телефон з абонентським номером № НОМЕР_13 , яким користувався ОСОБА_11 , мобільний телефон з абонентським номером № НОМЕР_14 , яким користувався ОСОБА_10 , які були вилучені в ході особистого обшуку при затриманні останніх 29.09.2015 року, 28.06-29.06.2015 року працювали в зоні дії базових станцій, які розташовані в тому числі на місці вчинення незаконного заволодіння майна та транспортних засобів з ТОВ «Гамма», та їх рух відповідає місцю (маршруту) пересування викрадених транспортних засобів (том 7 а.п. 123-133),

-висновком судової одорологічної експертизи №64 від 16.11.2015 року, яким встановлено, що запаховий слід у тракторі «Беларус», оглянутому 29.06.2015 року в лісосмузі в районі ст. Горожене ідентичний запаховому зразку ОСОБА_10 , що підтверджує факт перебування ОСОБА_10 на місці події (том 5 а.п. 121-125);

-результатами негласних слідчих (розшукових) дій, якими зафіксовано, що ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 спілкувалися між собою щодо скоєного 29.06.2015 року в с. Неудачне Казанківського району Миколаївської області злочину: зокрема, спілкувалися про те, як останній раз їхали болотом, обговорювали версії щодо непричетності до скоєння злочину, спілкувалися про долю вилученого автомобіля, про переховування від працівників поліції (протоколи № 4/2300, 4/2302 від 12.09.2015, № 4/2398 від 21.09.3015, №4/2628 від 13.10.2015 року) (том 7 а.п. 175-179; 180-191, 192-226; том 8 а.п. 48-71; 80-95);

-іншими доказами, наведеними у вироку.

Доводи апелянтів про те, що потерпілий ОСОБА_23 на бачив обличь нападників, тому причетність ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 до розбійного нападу на нього не доведена є безпідставними, оскільки докази оцінюються судом як кожен окремо, так і у сукупності та у взаємозв`язку.

У сукупності наведені вище докази (виявлення нападників працівниками поліції в ході переслідування по гарячим слідам у лісосмузі неподалеку від вчинення злочину з засобами для вчинення злочину та викраденим майном в процесі зливання палива в заздалегідь пристосовані цистерни; затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_44 на місці, виявлення запахового сліду ОСОБА_10 у тракторі «Беларус», пристосованому до вчинення злочинів, результати тимчасового доступу до інформації оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт» про перебування обвинувачених 29.05.2015 року у встановлений слідством час в місці вчинення злочину; зміст зафіксованих в ході НСРД розмов з приводу скоєного 29.06.2015 року в с. Неудачне злочину) переконливо свідчать про доведеність достатніми, належними та допустимими доказами причетності вказаних осіб до розбійного нападу та незаконного заволодіння транспортними засобами.

Доводи ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції про безпідставне визнання потерпілим від розбійного нападу ОСОБА_23 , в той час як напад здійснено на ТОВ «Гамма» є неприйнятними, оскільки потерпілим від розбійного нападу може бути лише фізична особа, яка зазнала нападу із застосуванням насильства, небезпечного для її життя і здоров`я особи, або погрозою застосування такого насильства.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 напали на охоронця ОСОБА_23 з метою заволодіння майном ТОВ «Гамма», при цьому приставляючи до горла ніж застосували насильство, небезпечне для її життя і здоров`я потерпілого, тому останній обґрунтовано визнаний потерпілим від розбійного нападу.

Посилання ОСОБА_9 на недопустимість висновку судово-медичної експертизи № 124 від 30.07.2015 року відносно ОСОБА_23 через складання його російською мовою не ґрунтується на вимогах ст. 86, 87 КПК, якими не передбачено такої підстави для визнання доказу недопустимим.

Посилання ОСОБА_9 на незрозумілість йому цього висновку є надуманим, оскільки висновок експерта є чітким, ясним, логічним, та будь-яких суперечностей у його сприйнятті не викликає.

Незрозумілість обвинуваченому критерію визначення небезпечного для життя та здоров`я насильства не є підставою для визнання висновку експерта недопустимим доказом, оскільки роз`яснення цього питання надається у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, відповідно до якого небезпечне для життя та здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Враховуючи, що згаданим висновком експерта у ОСОБА_23 виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, застосоване до нього насильство обґрунтовано визнано судом небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та дії винних обґрунтовано кваліфіковано саме за ст. 187 КК України.

Посилання ОСОБА_9 на недопустимість вказаного висновку через відсутність доказів про кваліфікацію експерта не ґрунтуються на вимогах закону.

Висновок експерта складний акредитованим фахівцем, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК.

Доводи ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 29.06.2015 року з фототаблицею, яким зафіксовано огляд території ТОВ «Гамма» через те, що фотоапарат «Нікон», яким проводилась фотозйомка огляду не був упакований, як і вилучені в ході огляду скоч, сліди папілярних узорів, гіпсові злитки зі слідами взуття, які визнані речовими доказами, є неприйнятними, оскільки пакування та опечатування фото, відеоапаратури, якою фіксується слідча дія та долучення цієї апаратури до протоколу, чинним КПК не передбачено, в той час як вилучені речі, які визнані речовими доказами упаковані належним чином та на дослідження експертам надходили в опечатаному виді. Крім того суд не обґрунтовував вирок за цим епізодом вказаними речовими доказами.

За формою та змістом протокол огляду місця події - території ТОВ «Гамма» відповідає вимогам КПК, та підстав для визнання його недопустимим доказом, колегія суддів не вбачає.

Посилання апелянтів на недопустимість протоколу огляду місця події від 29.06.2015 року з фототаблицею (том 5 а.п. 24-27,28-38), яким зафіксовано огляд території біля ст. Горожене, де було затримано злочинів з викраденим майном, як такого, що отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, без дозволу слідчого судді та як наслідок недопустимість всіх похідних від результатів огляду доказів є безпідставним, виходячи з наступного

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_23 зазначив, що після того, як нападники залишили місце злочину та він вивільнився, він одразу викликав працівників міліції та повідомив про обставини, за яких відбувалось незаконне заволодіння майном ТОВ «Гамма». Про злочин невідкладно було повідомлено керівництво ТОВ «Гамма», директор якого ОСОБА_45 подав заяву до поліції про вчинений злочин (том 1 а.п. 28).

Якщо потерпілий викликає правоохоронців для розслідування злочину, вчиненого в межах його володіння, виникає обґрунтована презумпція того, що потерпілий погоджується і з тим, що місце події буде оглянуто, хоча б для того щоб пересвідчитися, що злочинна подія дійсно мала місце.

У цій справі дії працівників ТОВ «Гамма» свідчили про їх зацікавленість у розслідуванні вчиненого проти власності товариства злочину і про намір сприяти правоохоронним органам у цьому.

Обставини огляду і будь-які інші відомості в матеріалах провадження не свідчать про відмову представника ТОВ «Гамма» надати доступ до транспортних засобів та іншого викраденого майна, навпаки їх огляд проведено за добровільною згодою їх власника ОСОБА_46 (том 5 а.п. 23).

Також і під час досудового розслідування та розгляду справи в судах першої, апеляційної інстанцій жодних скарг на те, що огляд майна товариства було проведено всупереч волі власника цього майна, потерпілий не заявляв.

За таких обставин, сукупність дії власника та працівників ТОВ «Гамма» свідчить про згоду власника на огляд належних товариству транспортних засобів та іншого викраденого майна і сторона захисту не надала будь-яких доказів, які би ставили під сумнів добровільність цієї згоди.

Доводи ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_45 на час подачі заяви про злочин не міг бути визнаний потерпілим в розумінні ст. 55 КПК, оскільки не надав доказів про право на представництво юридичної особи ТОВ «Гамма», отже всі докази зібрані у провадженні, є недопустимими колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за змістом ст. 214 КПК України будь-яка особа може повідомити орган поліції про обставини, які стали їй відомі з будь-якого джерела та які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Доводи апеляційних скарг про недоведеність розміру спричиненої злочином шкоди ТОВ «Гамма» через незаконне заволодіння 9450 літрів дизельного палива на суму 198166,5 грн. та недопустимість як доказів акту інвентаризації та прибуткових накладних на паливо, а також висновку товарознавчої експертизи №38 від 24.09.2015 року по визначенню вартості викрадених транспортних засобів, через ненадання експерту на дослідження самих транспортних засобів, є безпідставними.

Як неодноразово вказував Верховний Суд, в окремих кримінальних провадженнях для встановлення розміру матеріальних збитків не потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, а достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування, про найменування викраденого товару та його вартості (наприклад, щодо вартості викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, накладних, чеків, чи проведення інших арифметичних розрахунків тощо) (див. Постанову від 01квітня 2021 року у справі № 6761504/18, провадження № 51-934км20).
В цьому провадженні вартість дизельного палива встановлена відповідно до рахунків на оплату (том 5 а.п. 58, 59), товарно-транспортної накладної (том 5 а.п. 60), даних бухгалтерського обліку (том 5 а.п. 57) і сумнівів у достовірності оцінки матеріальної шкоди в цій частині колегія суддів не має.

Зауваження про те, що слідчим на експертизу безпосередньо не були надані транспортні засоби є непереконливими, оскільки перед експертом ставилось питання про вартість на момент вчинення злочину конкретних транспортних засобів, які були викрадені в ході розбійного нападу на підставі наданих власником реєстраційних документів.

Доказів на спростування визначеної вартості викраденого майна, апелянти не надали, хоча принцип змагальності надає стороні захисту таке право.

Посилання ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції на незаконне визначення вартості транспортних засобів у гривні, а не у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, є очевидно безпідставним, оскільки вартість майна визначається за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна, з урахуванням фактичного стану майна.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про недопустимість як доказів показань потерпілого ОСОБА_28 та свідка ОСОБА_29 , які є працівниками поліції, а тому зацікавлені свідчити проти нього є неприйнятними, оскільки вказані особи безпосередньо викрили злочинів з викраденим майном, затримували ОСОБА_9 та ОСОБА_44 на місці, отже достовірно впевнились в їх особі, крім того, показання цих осіб повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_24 , який є сторонньою по відношенню до обвинувачених особою та підстав для обмови останніх не мав.

Доводи ОСОБА_9 про те, що вказані особи його затримали без передбаченої КПК підстави та без дозволу слідчого судді суперечать положенням п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК, відповідно до якої уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 , що його затримали за 100 км від місця вчинення злочину не свідчить про відсутність передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК, оскільки працівники поліції переслідували злочинів безпосередньо після вчиненого злочину по слідам, які залишались по ходу слідування викрадених транспортних засобів через протікання пального з викраденої бочки, яка була причіплена до трактора.

Як встановлено судом з показань потерпілого ОСОБА_28 , свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_47 на місці затримання чинив опір працівникам поліції, тому при затриманні останнього ОСОБА_28 були застосовані передбачені законом засоби.

Посилання засудженого про катування на місці затримання було предметом перевірки в тому числі й в рамках кримінального провадження, порушеного за заявою ОСОБА_9 та не знайшло свого підтвердження, що знайшло своє відображення у вироку.

Доводи захисника ОСОБА_13 про порушення права на захист ОСОБА_9 через те, що під час його затримання 29.06.2015 року не був присутній захисник не ґрунтується на вимогах ст. 208 КПК та Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженому Постановою КМУ від 28 грудня 2011 року № 1363 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2015 р. № 110) якими передбачено, що негайно після фактичного затримання особи суб`єкт подання інформації повідомляє про це на єдиний телефонний номер системи надання безоплатної правової допомоги, однак сам по собі факт відсутності захисника безпосередньо в момент затримання не перешкоджає цій процесуальній дії, яка носить невідкладний характер.
Посилання ОСОБА_9 на незаконність його особистого обшуку під час затримання, без ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 208 КПК уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу. Дозвіл слідчого судді на проведення цієї слідчої дії не потребується.

Як вбачається з протоколу затримання, вимоги ст. 223 ч.7, ст. 235 КПК при обшуку підозрюваного були належно дотримані.

Доводи ОСОБА_9 про те, що протокол затримання складений слідчим ОСОБА_26 в приміщенні відділу поліції 29.06.2015 року о 22:59 год., в той час як його затримав ОСОБА_28 у с. Горожани о 12:15 год. не свідчить про незаконність затримання, оскільки у відповідності зі ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. Затримання особи у порядку ст. 208 КПК України є процесуальною дією, а тому відповідний протокол затримання може бути складений лише слідчим або прокурором. Разом із тим, сам факт затримання та фактичний час затримання сторонами не оспорюється і відображений у протоколі затримання.

Виходячи з наведеного, проаналізувавши кожен із доводів апеляційних скарг колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України за епізодом обвинувачення від 29.06.2015 року.

Разом з цим, доводи апелянтів про недопустимість доказів за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні 29.06.2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України заслуговують на увагу.

В основу висновку про винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ст. 263 ч. 1 КК України суд поклав відомості, що містяться:

- у протоколі огляду місця події від 29.06.2015 року, проведеному біля ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області, під час якого разом із викраденим майном ТОВ «Гамма» виявлено автомобіль марки ВАЗ-2105 д/н НОМЕР_1 , який перебував у володінні ОСОБА_10 та яким користувались обвинувачені, в салоні якого вилучено: пістолет моделі «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., споряджений патронами у кількості 10 штук, пістолет моделі «Ecolmajor», серії « НОМЕР_8 калібру 9 mm P.A., споряджений патронами у кількості 5 штук, балаклави, рукавиці чорного кольору та чоловічий одяг (том 5 а.п. 24-28, 29- 38)

- у висновку судово-балістичної експертизи №1150 від 02.12.2015 року, відповідно до якої предмети, вилучені під час огляду місця події 29.06.2015 року з автомобіля марки ВАЗ-2105 д/н НОМЕР_1 є: 1) ручною короткоствольною нестандартною вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі «Stalker mod/ 914 - S» № НОМЕР_2 , калібру 9 mm P.A., який виготовлений промисловим способом із подальшою саморобною переробкою самозарядного стартового пістолету, шляхом вкручування втулки з дульної сторони ствола та запресування газовідвідного отвору, 2) ручною короткоствольною нестандартною вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі «Ecolmajor», серії « НОМЕР_8 калібру 9 mm P.A., який виготовлений промисловим способом із подальшою саморобною переробкою самозарядного стартового пістолету, шляхом заміни ствола, конструкція якого не передбачає наявність втулки, та шляхом перекриття газовідвідного отвору частиною ствола, що перешкоджає прориву порохових газів через отвір при пострілі з даного пістолету; 3) патрони «Сова - П» калібру 9 мм Р.А., які є боєприпасами, до стрільби придатні (том 4 а.п 40-51);

- у висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №560 від 08.09.2015 року, відповідно до якої, генетичні ознаки клітин у змиві з пістолету «Ecolmajor» є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_9 та генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_12 (том 5 а.п. 86-94);

-у висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №802 від 30.09.2015 року, відповідно до якої, генетичні ознаки клітин у змиві з магазину до пістолету «Ecolmajor» збігаються з генетичними ознаками зразку крові ОСОБА_9 (том 5 а.п. 96-100);

-у висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №891 від 16.11.2015 року, відповідно до якої, генетичні ознаки у змиві з пістолету «Ecolmajor» (висновок експерта №560) є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_11 , генетичні ознаки клітин у вирізах з балаклави, вилученої з автомобіля ВАЗ-2105 (висновок експерта №560) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 (том 5 а.п. 102-106);

- у висновку судової дактилоскопічної експертизи №127 від 23.10.2015 року, відповідно до якої, з чотирьох папілярних узорів пальців рук, вилучених 29.06.2015 року на дзеркалі заднього виду автомобіля ВАЗ-2105 року, три сліди залишені ОСОБА_10 (том 5 а.п. 108-118).

Суд визнав ці докази належними, допустимими та достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Проте , колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належно не перевірив доводи захисту про недопустимість цих доказів до вимог ст. 94 КПК та 86 КПК.

Як убачається з відповідного протоколу, автомобіль «ВАЗ 2105», який перебував у володінні обвинувачених, був оглянутий 29.06.2015 року в період часу з 15.15 до 19.00 годин, тобто невідкладно після переслідування злочинів по гарячим слідам та їх затримання біля ст. Горожене, Баштанського району, Миколаївської області (том 5 а.п. 24-38).

Як свідчать протоколи затримання, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 були затримані на місці події, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 втекли.

За змістом статей 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, що проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які перебувають у володінні особи.

Водночас у ч. 1 ст. 233 КПК, яка визначає порядок проникнення до житла та іншого володіння особи, передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

У винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу.

Аналіз вищевказаних положень кримінальних процесуальних норм свідчить про те, що право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках:

1) за ухвалою слідчого судді;

2) без постановлення такої ухвали на підставі згоди власника житла чи іншого володіння особи;

3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину та з подальшим зверненням до слідчого судді за санкціонуванням такого огляду.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час огляду місця події слідчим було проведено обшук автомобіля ВАЗ-2105, який перебував у володінні обвинувачених, в салоні якого відшукано та вилучено зброю, рукавиці, одяг та балаклави.

У протоколах затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вказаний час затримання 29.06.2015 року о 12:15 год (том 5 а.п. 64-65, 66-67), отже на час проведення обшуку автомобіля ОСОБА_9 та ОСОБА_12 перебували під контролем працівників правоохоронного органу, з цього часу були «затриманими» у значенні статті 209 КПК.

Обшук автомобіля проведено у відсутності підозрюваних та їх захисників.

За таких обставин не можна стверджувати, що вони надали добровільну та інформовану згоду на обшук їх автомобіля, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що даючи таку згоду, - навіть якщо припустити, що її було надано усно, - володілець автомобіля був здатен усвідомлювати правові наслідки такої згоди.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що протокол огляду місця події від 29.06.2015 року в частині огляду автомобіля ВАЗ 2105 є недопустимим доказом, оскільки одразу після проведення огляду автомобіля, під час якого було вилучено засоби вчинення злочину - балаклави та предмети злочину вогнепальну зброю, прокурор чи слідчий не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, чим порушили вимоги ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 237 КПК.
Визнання незаконним проведення огляду автомобіля ВАЗ 2105, який перебував у володінні обвинувачених, тягне за собою недопустимість всіх доказів, які отримані внаслідок такого огляду та покладені судом в основу обвинувального вироку за ст. 263 ч. 1 КК України, а саме:

-висновку судово-балістичної експер тизи №1150 від 02.12.2015 року;

-висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №560 від 08.09.2015 року;

-висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №802 від 30.09.2015 року,

-висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №891 від 16.11.2015 року,

-висновку судової дактилоскопічної експертизи №127 від 23.10.2015 року.

В силу вимог ч.1 п.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК не доведена стороною обвинувачення належними та допустимими доказами, а тому вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 263 КК України підлягає скасуванню, а кримінальне провадження в цій частині закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно має бути зменшений розмір присуджених до стягнення з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 процесуальних витрат на проведення судових експертиз, висновки яких визнані недопустимими доказами на суми 613, 80 грн. (том 5 а.п. 40), 13295, 52 грн. (том 5 а.п. 86), 5539, 80 грн. (том 5 ап. 96); 3323,88 грн. (том 5 а.п. 102); 368, 28 грн. (том 5 а.п. 108) всього на загальну суму 23141,28 грн.

Крім того, з наведеної вище підстави підлягають виключенню з мотивувальної частини вироку посилання як на докази винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за епізодом розбійного нападу та незаконного заволодіння транспортними засобами ТОВ «Гамма» 29.06.2015 року на висновок судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи №127 від 23.10.2015 року, відповідно до якої, з чотирьох папілярних узорів пальців рук, вилучених 29.09.2015 в ході огляду місця події в лісосмузі неподалік ст. Горожене Баштанського району Миколаївської області, три сліди залишені ОСОБА_10 (на дзеркалі заднього виду автомобіля ВАЗ-2105), що підтверджує факт перебування ОСОБА_10 на місці події; висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №891 від 16.11.2015 року, відповідно до якої, генетичні ознаки клітин у вирізах з балаклави, вилученої з автомобіля ВАЗ-2105 (висновок експерта №560) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 , що підтверджує факт використання ОСОБА_10 балаклави під час скоєння злочину, оскільки ці докази є похідними від огляду автомобіля ВАЗ 2105, яким володіли обвинувачені і який визнаний апеляційним судом недопустимим доказом.

При цьому, виключення з доказової бази вказаних висновків не впливає на незаперечність та переконливість решти доказів у провадженні, сукупність яких є достатньою для доведення винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні 29.06.2015 року розбійного нападу на ОСОБА_23 та незаконного заволодіння транспортними засобами та іншим майном ТОВ «Гамма».

За епізодом розбійного нападу на ОСОБА_20 та незаконного заволодіння грошовими коштами СТОВ «Дружба» винуватість ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілої ОСОБА_20 про те, що 28.09.2015 року з`їздила в лікарню до матері, додому повернулася біля 18.00 год. При ній була сумка в якій було 75000 грн. виручки СТОВ «Дружба», які вона не встигла здати до банку і залишила сумку в кімнаті. Біля 21.00 лягла відпочивати, прокинулась вночі, біля неї були чотири нападника в масках, рукавицях, у двох були предмети, схожі на пістолети. Біля неї весь час було двоє нападників, вони погрожували їй зброєю, вимагали сказати де гроші, один із нападників менший бив її по голові і тулубу, годинник показував 23.00 години, вона втрачала свідомість і злякавшись показала, де знаходяться гроші в сумці та де сейф. Її знову били, але вона казала, що більше цінностей не має, після чого її зв`язали скетчем та покинули будинок. Вона звільнилася та побачила, що в будинку розгардіяш, а в господарській будівлі розбитий сейф. Двері в будинок були до нападу зачинені, але в ванній кімнаті вона залишила відкрите вікно розміром 60х60 см. Вважає, що через нього нападники проникли до будинку. Пізніше вона впізнала в обгорілих залишках сумки, які знайшла міліція, свою сумку, яка була викрадена разом з грошима. В судовому засіданні в Ленінському районному суді м. Миколаєва вона по голосу впізнала ОСОБА_43 . Нападники, крім виручки, викрали також належні їй золоті прикраси на загальну суму 147600 грн.;

-показаннями потерпілої ОСОБА_19 про те, що вона є директором СТОВ «Дружба», розташованого в с.Плющівка Баштанського району. В ніч вчинення розбійного нападу на СТОВ «Дружба» та доньку ОСОБА_48 , вона перебувала у лікарні, про вчинений злочин дізналась наступного ранку від своєї доньки ОСОБА_49 . В той же день вона приїхала додому, побачила що в доньки ОСОБА_50 сліди побиття та зв`язування, в будинку виявила розгардіяш, сейф розбитий, викрадені гроші СТОВ «Дружба», їх особисті гроші та золоті вироби. які належали їй та донькам, також був викрадений банківський золотий злиток, номер якого вона запам`ятала і пізніше той злиток був вилучений у ОСОБА_9 ;

-протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_20 від 06.12.2015 року, яка, як і ОСОБА_19 , надали свою письмову згоду на проведення слідчого експерименту у їх житлі, під час якого ОСОБА_20 на місці пригоди відтворила обставини та обстановку вчиненого на неї розбійного нападу в ніч з 28.09.2015 року на 29.09.2015 року за місцем проживання в с. Плющівка Баштанського району Миколаївської області (том 5 а.п. 199, 200, 201-214);

-показаннями свідка ОСОБА_33 про те, що потерпілі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 її мати та сестра. 29.09.2015 року близько 7.45 годин вона приїхала на роботу в СТОВ «Дружба» та побачила там сестру, яка була заплакана, побита, злякана. Сестра розповіла, що вночі невідомі проникли до будинку, напали на неї, побили, були в масках, вимагали гроші, погрожували, в тому числі і зі зброєю, що вб`ють. Викрали все, що було: гроші та всі належні їм золоті прикраси та вироби. Нападників було четверо чоловік. Вона поїхала додому, та побачила, що там все перекинуте, також вважає, що нападники проникли в будинок через невелике вікно у ванній кімнаті;

-протоколом огляду місця події від 29.09.2015 року з фототаблицею, яким зафіксовано огляд будинку ОСОБА_19 в АДРЕСА_6 , порушення обстановки в будинку. Під час огляду у ванній кімнаті виявлено пластикове вікно розмірами 0,50х0,50 м, яке знаходиться у відкритому положенні. Вхідні двері, через які здійснюється вхід до будинку, знаходяться у відкритому положенні. Під час огляду місця події вилучено: два сліди перчаток, фрагменти липкої стрічки типу «скотч», якою було зв`язано потерпілу, чотири гіпсових зліпки підошви взуття, три поверхневі сліди підошви взуття (том 5 а.п. 170-189);

-висновком судово-медичної експертизи № 1574 від 30.09.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_20 виявлені тілесні ушкодження у виді: одного садна на щоці зліва, одного садна в області грудної клітини справа, одного крововиливу на задній поверхні лівого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (том 5 а.п. 190);

-показаннями свідка ОСОБА_34 про те, що 23.09.2015 року він охороняв сад СТОВ «Дружба» край села Плющівка Баштанського району. В період з 17 до 18 годин біля саду сидів чоловік, який пояснив, що чекає на товариша, який пішов за самогоном. Свідок попросив його піти, так як має випустити собаку. Десь через півгодини приїхав на те саме місце, то чоловіка вже не було. Поліція пізніше показувала йому фотознімки і він впізнав на одному з них того чоловіка;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.10.2015 року, під час якого свідок ОСОБА_51 впізнав ОСОБА_11 як особу, яку бачив 25.09.2015 року біля саду СТОВ «Дружба», впізнав за зовнішніми ознаками обличчя, віком особи (том 5 а.п. 191-192);

-протоколами затримання від 29.09.2015 року ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , яким зафіксовано, що 29.09.2015 року о 16.50 годині в м. Миколаїв, вул. Шевченка, 64 А, 45 затримано ОСОБА_9 і під час особистого обшуку у нього вилучено: грошові кошти в сумі 13 560 гривень, гаманець, картку «ПриватБанк», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «VolkswagenPassat», золотий злиток вагою 20 грамів, 999 проби №017466, 2000 доларів США, мобільний телефон «Fly» з сім-картами НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ; затримано ОСОБА_11 і під час особистого обшуку ОСОБА_11 вилучено: телефон марки «Нокіа» з сім-картою НОМЕР_17 , гаманець, гроші 1755 гривень, срібний ланцюжок, золоту каблучку; затримано ОСОБА_10 і під час особистого обшуку ОСОБА_10 вилучено: мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , з сім-картами НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , гаманець, гроші в сумі 4338 гривень, 2000 доларів США (том 5 а.п. 216, 217-219, 220-224, 225-226, 227-228);

-протоколом огляду місця події, проведеного 29.09.2015 року за адресою: АДРЕСА_9 , де було затримано ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час якого вилучено: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , паспорт громадянина України ОСОБА_10 , сумку з особистими речами ОСОБА_10 та грошима в сумі 22100 гривень, сумку з особистими речами ОСОБА_11 , в якій виявлено гроші в сумі 8700 гривень, 3300 доларів США (том 5 а.п. 241-246);

-протоколом огляду предмету - вилученого під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_9 золотого злитку, який проведено 09.11.2015 року за участю ОСОБА_19 , під час якого остання впізнала належний їй золотий злиток (том 5 а.п. 195-197);

-висновком експерта №09/3-307 від 06.10.2017 року про вартість золотого злитку, вилученого у ОСОБА_9 серійний номер 016466, вагою 20 грам, станом на 28.09.2015 року 15272,73 грн.

-довідкою про вартість 1 грама золота 999,9проби на момент вчинення злочину (том 5 а.п.215);

-даними протоколу за результатами проведення НСРД (протокол №4/2626 від 13.10.2015 року, використання якого у кримінальному провадженні № 000235 від 29.09.2015 року за фактом розбійного нападу на ОСОБА_20 санкціоновано ухвалою слідчого судді апеляційного суду від 26.11.2015 року (том 8 а.п. 13-15), з якого вбачається, що 22.09.2015 року ОСОБА_9 спілкується з ОСОБА_11 в той час, як ОСОБА_11 здійснює спостереження за домоволодінням ОСОБА_19 , та, зокрема, повідомляє про те, що до будинку під`їздить автомобіль марки «Ланос» синього кольору; ОСОБА_11 телефонує ОСОБА_52 та відбувається розмова про те, щоб спалити речі, розмова за часом відбувається безпосередньо після скоєння злочину відносно ОСОБА_20 ; ОСОБА_11 , ОСОБА_9 спілкуються з іншою особою про те, щоб прибрати на складі та підмести сліди ніг там, звідки заходили, розмова за часом відбувається безпосередньо після скоєння розбійного нападу відносно ОСОБА_20 ;

-протоколом обшуку, проведеного 22.10.2015 року по АДРЕСА_7 , під час якого виявлено та вилучено на згарищі фрагменти сумки зі слідами горіння, предмет, ззовні схожий на супінатор, перчатки в кількості 3-х пар;

-протоколом огляду предмету фрагментів сумки зі слідами горіння, проведеного 09.11.2015 року за участю ОСОБА_20 , під час якого остання впізнала залишки своєї сумки (том 5 а.п. 194);
-іншими доказами, наведеними у вироку.

Доводи апелянтів про недоведеність винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 за цим епізодом через те, що потерпіла ОСОБА_20 не бачила обличчя нападників та не впізнала їх, потерпіла ОСОБА_19 , свідок ОСОБА_33 не були очевидцем події, а свідок ОСОБА_34 в суд не зміг з впевненістю впізнати ОСОБА_11 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки докази оцінюються судом як кожен окремо, так і у сукупності та взаємозв`язку.

Сукупністю доказів, зокрема результатами НСРД, результатами огляду помешкання за адресою: АДРЕСА_9 , проведеного по гарячих слідах - 29.09.2015 року, де після вчинення злочину переховувались злочинці та було затримано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , їх особистого обшуку, під час якого вилучено викрадене у потерпілих майно та грошові кошти, беззаперечно доводиться причетність вказаних осіб до розбійного нападу.

При цьому, за кілька днів до вчинення злочину свідок ОСОБА_34 бачив ОСОБА_11 увечері поблизу території СТОВ «Дружба», яка розташована край села, хоча сам ОСОБА_11 проживає в іншому місці та впізнав його за фотознімками під час досудового розслідування.

Впізнання свідком по фото ОСОБА_11 є самостійною слідчою дією, а складений за результатами цієї слідчими діями протокол самостійним доказом, який узгоджується з іншими доказами.

Всупереч доводам ОСОБА_11 та його захисника протокол пред`явлення свідку ОСОБА_34 фотознімків особи для впізнання, оформлений відповідно до приписів ст. 104 КПК, а зазначену слідчу дію проведено в присутності понятих із дотриманням вимог ст. 228 КПК.

Той факт, що зі значним плином часу свідок ОСОБА_34 під час допиту в суді в деталях не пам`ятав риси обличчя ОСОБА_11 , не тягне за собою недопустимість як доказу протоколу пред`явлення йому особи ОСОБА_11 для впізнання за фотознімками та стадії досудового розслідування, яке проводилось через незначний час після вчинення злочину, отже його результати є достовірними.

Доводи ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції про те, що вилучений в нього золотий злиток був підкинутий працівниками поліції є голослівними та не знайшли свого підтвердження, як і доводи про незаконність оцінки вказаного злитку висновком товарознавчої експертизи та невідповідність злитку, що фігурує в матеріалах справи тому, який описувала потерпіла ОСОБА_19 .

Зокрема в ході особистого обшуку ОСОБА_9 при його затриманні 29.09.20215 року в присутності двох понятих в лівій кишені спортивних штанів в гаманці виявлено та вилучено пластикову картку з золотим злитком 20 грам 999,9 проби CERTIFICATE № 017466, фотознімок якої долучено до протоколу затримання (том 5 а.п. 223).

Протоколом огляду вказаного золотого злитку від 09.11.2015 року (том 5 а.п. 195-196) зафіксовано факт впізнання потерпілою ОСОБА_19 цього злитку як такого, що був викрадений в її помешканні в ході скоєного 29.09.2015 року розбійного нападу. При впізнанні остання зазначила, що впізнає злиток за пробою, вагою та зовнішнім виглядом, також пам`ятає, що в номері сертифікату були цифри 74, але в якій послідовності точно не пам`ятає.

У суду немає підстав ставити під сумнів законність цієї слідчої дії та правдивість показань потерпілої, оскільки слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК за участю двох понятих в присутності представника потерпілої та сумнівів в її достовірності не викликає.

Посилання ОСОБА_9 на те, що суд першої інстанції не оглядав золотий злиток, чим порушив його право на захист, є явно безпідставними , оскільки згідно ст.84 ч.2, ст.99 ч.2 п.3 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, висновки експертів, документи до яких відносяться і протоколи процесуальних дій, які були відкритті обвинуваченому по завершенню досудового розслідування.

Ані в апеляційній скарзі, ані в судовому засіданні обвинувачений і його захисники не заявляли клопотання про огляд та дослідження золотого злитку судом, в той час як процесуальні документи були досліджені судом в повному обсязі.

Посилання ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції на незаконність його затримання 29.09.2015 року та проведення особистого обшуку є безпідставними, оскільки затримання відбулось на підставі дозволу слідчого судді а обшук підозрюваного при затриманні проведено з дотриманням вимог ст. 208, 223, 236 КПК.

Посилання ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції про недопустимість як доказу протоколу огляду квартири АДРЕСА_10 , де було затримано злочинів та вилучено паспорти громадянин України на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , сумки з особистими речами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та грошима (том 5 а.п. 241-246) через проведення огляду без ухвали слідчого судді є неприйнятим, оскільки огляд житла проведено у невідкладеному випадку при затримання підозрюваних у вчиненні особливо тяжкого злочину осіб за добровільною згодою власника житла ОСОБА_53 (том 5 а.п. 240), що відповідає положенням ст. 233 КПК та тягне за собою допустимість результатів цієї слідчої дії.

Суд також критично оцінює доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 ОСОБА_16 про недоведеність участі його підзахисного у вчиненні цього злочину будь-яким доказами, оскільки на думку захисту жоден з них не вказує на ОСОБА_10 , яка особу, яка причетна до цього злочину.

Натоміть як встановлено судом ОСОБА_10 29.09.2015 року було затримано безпосередньо після вчинення злочину разом із іншими співучасниками саме в тому приміщенні, яке за даними НСРД винаймали обвинувачені з метою переховуватись від поліції та приховати сліди злочину.

При цьому, при затриманні у ОСОБА_10 виявлено та вилучено гроші в сумі 4338 гривень, 2000 доларів США; а у квартирі, де переховувались нападники паспорт громадянина України ОСОБА_10 , сумку з особистими речами ОСОБА_10 та грошима в сумі 22100 гривень.

Враховуючи, що у житлі ОСОБА_19 були викрадені кошти в національній валюті та доларах США на значні суми та золоті вироби, вилучення коштів у значних сумах в національній валюті та доларах США безпосередньо після вчинення злочину у ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також золотих виробів потерпілих в місці їх переховування у сукупності з результатами НСРД, якими зафіксовано обговорення планів знищення слідів злочину і переховування беззаперечно свідчить про їх винуватість у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_20 у співучасті між собою та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 ОСОБА_16 про недопустимість протоколу огляду місця події від 29.09.2015 року (том 5 а.п. 170-189) як доказу та вилучених в ході огляду жилого приміщення речових доказів внаслідок проведення слідчої дії, усупереч вимогам ст.234 КПК, без ухвали слідчого судді є безпідставними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що огляд місця події 29.09.2015 року проведено в домоволодінні потерпілої ОСОБА_19 у межах кримінального провадження за фактом розбійного нападу та незаконного заволодіння майном, належним ОСОБА_19 , за її згодою, про що свідчать відповідна письмова заява останньої (том 5 а.п. 169).

У цій справі дії потерпілої ОСОБА_19 свідчили про її зацікавленість і про намір сприяти правоохоронним органам у розслідуванні скоєного проти неї та її доньки злочину.

Так, даючи показання в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_19 підтвердила, що повернувшись додому та виявивши сліди злочину у своєму домоволодінні, де проживає, відразу ж звернулася до правоохоронних органів. Жодних скарг чи заперечень щодо проведення цієї слідчої дії всупереч волі та власним інтересам потерпіла не заявляла, не надала будь-яких доказів на підтвердження таких обставин і сторона захисту, а тому підстав ставити під сумність добровільність згоди власника майна, що тягне за собою недопустимість доказу, колегія суддів не вбачає.

Ця слідча дія була проведена у відповідності до вимог ст.ст. 214, 223, 237 КПК України, будь яких зауважень та заяв зі сторони понятих та учасників слідчої дії щодо процедури проведеного огляду не надходило

Посилання ОСОБА_9 на складання протоколу огляду місця події російською мовою не тягне за собою його недопустимість як доказу.

Доводи захисника ОСОБА_13 про недопустимість всіх доказів за цим епізодом обвинувачення через те, що прокурором у судовому засіданні були надані копії статуту СТОВ «Дружба» (том 4 а.п.16-31, 32,33), а не оригінал є неприйнятними, оскільки захисник не обґрунтовує - яким чином ця обставина вплинула на законність вироку.

Захисником не надано суду доказів, які б спростовували встановлені слідством обставини про заподіяння злочином шкоди саме СТОВ «Дружба», та не порушувалось перед судом питання про перевірку вказаних обставин шляхом огляду оригіналів статуту та інших правовстановлюючих документів в судовому засіданні. Отже відповідні доводи апеляційної скарги є голослівними.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг про визнання протоколів за результатами НСРД від 12.09.2015 року (том 7 а.п. 175-179; 180-191), 21.09.2015 року (том 7 а.п. 192-226; 227-240; том 8 а.п. 21-29; 30-47, 48-71, 72-75, 80-95, 98-119) недопустимими доказами через долучення до цих протоколів копій звукозаписів аудіо-розмов, колегія суддів виходить з наступного.

У кримінальному провадженні, що розглядається, стороні захисту при завершенні досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України були відкриті всі матеріали, які перебували на той час у розпорядженні прокурора, та згодом розсекречені протоколи за результатами проведення НСРД (том 7 а.п.89-102).

Місцевий суд під час дослідження доказів у судовому засіданні перед сторонами кримінального провадження поставив питання про безпосереднє дослідження доказів, які містяться на оптичних носіях інформації (додатків до відповідних письмових доказів), та дослідив їх.

В судовому засіданні було відтворено результати застосування аудіо контролю, зафіксовані на DVD-дисках, які наявні в матеріалах провадження, та встановлено, що аудіо інформація є послідовною, безперервною, не містить неприродних пауз.

Додатки до протоколів про результати НСРД - CD-диски, долучені до протоколів, упаковані у спосіб, що забезпечує їх належне збереження в матеріалах кримінального провадження.

Доводи апелянтів про те, що оригінальним примірником технічного носія інформації, де зафіксовані телефонні розмови засуджених, є картки пам`яті, місцезнаходження яких суд не встановив, не спростовує висновків суду про допустимість цих доказів.

Відповідно до ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

У ч. 3 ст. 99 КПК законодавець вказує, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

Згідно з ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 березня 2010 року № 8 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», електронний документ - це документ, інформація в якому подана у формі електронних даних і для використовування якого потрібні засоби обчислювальної техніки.

Для виконання завдань кримінального провадження з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»: електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (ч. 3 ст. 5); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (ч. 4 ст. 5); допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Матеріальні носії, долучені до протоколів про результати НСРД - CD-диски з електронними документами телефонних розмов, виготовлені оперативним працівником, який отримав відповідне письмове доручення слідчого.

Протоколи про результати НСРД виготовлені в зв`язку з отриманням електронних документів і наданням суду в якості доказів, є самостійними джерелами доказу, проте похідним від інформації з електронних документів закріпленої в комп`ютерних файлах.

З огляду на викладене, файли з аудіозаписом, записані на оптичні диски додатки до протоколів про результати НСРД є оригіналом (відображенням) електронного документу звукозапису отриманого під час НСРД, наданого суду відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК.

Згідно ч. 1 ст. 256 КПК протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.

Незазначення в протоколах НСРД технічних характеристик пристрою, на який велася аудіофіксація телефонних розмов не ставить під сумнів належність та допустимість як доказу протоколів НСРД та СD-дисків - додатків до них, з огляду на положення статей 85 - 87 КПК, адже їх збирання й закріплення відбулося без порушення гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінальним процесуальним законодавством порядку, із належного процесуального джерела, належним суб`єктом; у належному процесуальному порядку з належним оформленням джерела фактичних даних.

Таким чином, наведений вище аргумент про порушення судом засади безпосередності дослідження доказів, і як наслідок - визнання протоколів НСРД недопустимими доказами колегія суддів відхиляє.

Вказані негласні слідчі розшукові дії проведені на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Миколаївської області та на підставі письмових доручень слідчого у порядку ст. 40 КПК України оперативним підрозділом УСБУ.

Ухвали слідчого судді та доручення слідчого на проведення НСРД розсекречені, наявні в матеріалах провадження та відкриті стороні захисту (том 7 а.п. 169, 171, 173; том 8 а.п. 13-15; 19-20, 76-77, 78-79, 96-97).

При цьому ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Миколаївської області від 26.11.2015 року (том 8 а.п. 13-15), санкціоновано використання результатів НСРД, дозвіл на проведення яких надавався в рамках кримінального провадження за фактом розбійного нападу на ОСОБА_23 та незаконного заволодіння транспортним засобами ТОВ «Гамма» 29.06.2015 року у кримінальному провадженні № 000235 від 29.09.2015 року за фактом розбійного нападу на ОСОБА_20 (протокол №4/2626 від 13.10.2015 року), що спростовує висловлені в ході апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_9 доводи про незаконність використання результатів НСРД, дозвіл яких надавався в рамках розслідування злочинів, вчинених 29.06.2015 року в іншому кримінальному провадженні.

В подальшому обидва провадження об`єднані в одне кримінальне провадження.

Посилання апелянтів на те, що НСРД проведені неуповноваженими особами, є також безґрунтовними.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

За правилами ч. 6 ст. 246 КПК проводити НСРД має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби, органів Державної прикордонної служби. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.

Суд звертає увагу, що приписами ч. 3 ст. 41 КПК передбачено, що доручення слідчого, дізнавача, прокурора щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій є обов`язковими для виконання оперативним підрозділом.

Таким чином, проведення НСРД у кримінальному провадженні належить до повноважень відповідних оперативних підрозділів, які за дорученням відповідного суб`єкта (слідчого чи прокурора) забезпечують їх проведення. Причому під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого.

З урахуванням зазначених вище норм КПК та Інструкції про організацію проведення НСРД, колегія суддів не встановила порушень щодо видання, змісту та форми доручень слідчого, який доручив проведення НРСД співробітникам підпорядкованих йому служб та підрозділів.

При цьому КПК та Інструкція про організацію проведення НСРД, не визначає, що керівником оперативного підрозділу, якому доручено проведення НСРД, має бути надано в обов`язковому порядку саме письмове доручення конкретному співробітнику цього оперативного підрозділу, який проводить негласну слідчу розшукову дії.

Отже, доводи сторони захисту про те, що негласні слідчі розшукові дії були проведені неуповноваженими особами не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Доводи ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції про недопустимість як доказів ухвал слідчих суддів місцевого суду про надання тимчасового доступу до речей та документів, слідчих суддів апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді не є доказом у кримінальному провадженні, а є процесуальним рішенням, що забезпечує гарантію судового контролю над слідчими діями.

Тимчасовий доступ до інформації оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт», відповідно до якої мобільні телефони, з абонентським номером № НОМЕР_12 , яким користувався ОСОБА_9 , № НОМЕР_13 , яким користувався ОСОБА_11 , № НОМЕР_14 , яким користувався ОСОБА_10 , які були вилучені в ході особистого обшуку при затриманні останніх 29.09.2015 року, 28.06-29.06.2015 року працювали в зоні дії базових станцій, які розташовані в тому числі на місці вчинення незаконного заволодіння майна та транспортних засобів з ТОВ «Гамма», та їх рух відповідає місцю (маршруту) пересування викрадених транспортних засобів (том 7 а.п. 123-133), надавався у передбаченому ст. 164 КПК України на підставі ухвал слідчих суддів.

Протоколи тимчасового доступу до вказаної інформації за змістом відповідають вимогам КПК та підстав для визнання їх недопустимими, за доводами ОСОБА_9 , висловленими в ході апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянтів про недопустимість результатів інших слідчих дій перевірені судом апеляційної інстанції та відхилені з наведених вище підстав.

Доводи ОСОБА_9 , викладені у доповненні до апеляційної скарги, поданому 15.11.2021 року про недопустимість результатів слідчих дій щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_44 не можуть бути предметом перевірки, оскільки ОСОБА_9 не має процесуальних повноважень діяти в інтересах вказаних осіб, які самостійно оскаржили вирок, виклавши власні доводи, які оцінені апеляційним судом в заявлених межах та висновки за якими викладено в мотивувальній частині ухвали.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України за фактом розбійного нападу на ОСОБА_20 та незаконного заволодіння грошовими коштами СТОВ «Дружба», що мало місце 29.09.2015 року з реабілітуючих підстав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про істотне порушення судом вимог КПК в ході судового розгляду, які на його думку є підставою для скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Зокрема твердження ОСОБА_9 про незаконність складу суду не ґрунтуються на вимогах КПК, отже є неприйнятними.

Кримінальне провадження передано на розгляд Первомайського районного суду Миколаївської області в порядку, передбаченому ст. 34 КПК України.

Склад суду визначений в порядку ст. 35 КПК України.

Заява ОСОБА_9 про відвід складу суду розглянута з дотриманням вимог ст. 81 КПК та обґрунтовано відхилена.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про неналежне встановлення судом його особи, оскільки він не є ОСОБА_9 , а Живою людиною, чоловіком на ім`я ОСОБА_31 із робу ОСОБА_32 , є безпідставними, оскільки особу обвинуваченого встановлено судом з дотриманням вимог КПК, виходячи з наявних у справі правовстановлюючих документів.

Доводи ОСОБА_9 про порушення його права на захист через те, що вирок не був проголошений в його присутності, йому не роз`яснено право на його апеляційне оскарження, порядок та строки такого оскарження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки копія вироку, в якому роз`яснено порядок та строки його оскарження, своєчасно вручена обвинуваченому та він у повній мірі реалізував своє право на апеляційне оскарження вироку у передбачений законом строк.

Посилання ОСОБА_9 на порушення його права на захист через відмову суду в ознайомленні з матеріалами провадження, колегія суддів також не приймає до уваги.

Як Первомайським районним судом Миколаївської області, так і апеляційним судом ОСОБА_9 , за його клопотанням, забезпечувалась можливість ознайомитись з матеріалами провадження та прослухати звукозаписи судових засідань безпосередньо в приміщенні судів, для чого він неодноразово був етапований в приміщення судів, крім того судом першої інстанції йому виготовлялись та вручались копії процесуальних документів.

З поданих ОСОБА_9 апеляційної скарги та доповнень до неї беззаперечно вбачається, що він у повній мірі обізнаний з усіма матеріалами справи та вільно володіє всією інформацією в даному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі обвинуваченого внаслідок суворості, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив йому явно несправедливе покарання, ОСОБА_9 не наводить переконливих мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке на його думку, мало бути призначено.

Зокрема суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, серед яких є особливо тяжкі та тяжкі умисні корисні злочини, його роль у вчиненні злочинів, відомості про особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд також врахував, що злочини вчинено ОСОБА_9 в період іспитового строку за попереднім вироком, що передбачає призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі за ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України на строк, ближчий до максимального з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності, та остаточне покарання за сукупністю вироків ґрунтується на положеннях ст.ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд підстав не вбачає.

Доводи ОСОБА_9 про те, що суд не роз`яснив йому право подати клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, є безпідставними, оскільки на час ухвалення вироку відповідні строки давності не закінчились.

Разом з цим, на час апеляційного розгляду закінчився строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342 КК України.

Так, відповідно до положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України відноситься до нетяжкого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Злочин, перебачений ч. 2 ст. 342 КК України вчинено ОСОБА_9 29.06.2015 року, останній затриманий 29.09.2015 року і з того часу безперервно перебуває під вартою.

Отже на день апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказаний злочин.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вину у вчиненні вказаного злочину під час судового розгляду не визнавав, заяв про закриття провадження в цій частині за закінченням строків давності не подавав, ОСОБА_9 має бути звільненим від покарання, призначеного за ч. 2 ст. 342 КК України як того вимагають положення п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи ОСОБА_9 про незаконне застосування судом конфіскації у дохід держави як знаряддя та засобів вчинення злочинів- автомобіля марки «ВАЗ 2105» р/н НОМЕР_1 , 1981 року випуску, трактора марки «Беларус 82» червоного кольору д/н НОМЕР_11 , 1979 року випуску та причіпу без номерів з трьома металевими бочками, який був причеплений до вказаного трактора є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 96-2 КК України та п. 1 ч. 9 ст.100 КПК України майно, яке підшукане, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскується в дохід держави.

Врахуючи, що вказане майно було пристосовано та використане обвинуваченими для вчинення особливо тяжких злочинів, суд правомірно застосував щодо нього спеціальну конфіскацію у дохід держави.

Також колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_9 про безпідставне задоволення цивільних позовів потерпілої ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , СТОВ «Дружба», оскільки цивільні позови вирішено з дотриманням вимог ст. 1166, 1167 ЦК України з урахуванням встановленого судом розміру заподіяної потерпілим злочином матеріальної та моральної шкоди.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.4, 289 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить їм на праві приватної власності; а ОСОБА_11 також і за сукупністю вироків суд також дотримався вимог ст. 50, 65 КК України та призначив їм остаточне покарання, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Поряд з цим, при призначенні ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів суд допустив порушення вимог кримінального закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 70 КК за сукупності кримінальних правопорушень

суд, призначаючи покарання (основне й додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей КК.

Згідно з вироком суд, призначаючи ОСОБА_12 однакові за розміром та видом основні покарання за ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України та застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, порушив вимоги ст. 70 КК та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, тобто неправильно застосував кримінальний закон, що є підставою для зміни вироку в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України із зменшенням ОСОБА_12 розміру основного покарання, призначеного за ч. 4 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі, враховуючи його участь лише в одному епізоді розбійного нападу та застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, що відповідатиме вимогам ст. 70 КК України і така зміна не погіршує становище обвинуваченого.

Крім того, є обґрунтованими доводи апеляційних скарг ОСОБА_12 та його захисника про безпідставне присудження до стягнення солідарно із ОСОБА_12 на користь СТОВ «Дружба» 71945 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, оскільки вказаного злочину ОСОБА_12 не вчиняв.

Тому вирок в цій частині також підлягає зміні в порядку п. 3 ч.1 ст. 409 КК України із присудженням до стягнення суми матеріальної шкоди, заподіяної злочином СТОВ «Дружба» з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 солідарно.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення в іншій частині, колегія суддів не вбачає.

Виходячи з наведеного, апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. 404, 405, 407, п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, 419 , п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 (із доповненнями), ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_13 ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 задовольнити частково.

Вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року в частині засудження ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 263 КК України скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирок Первомайського районного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року в частині засудження ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України та в частині засудження ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вказаного вироку посилання суду на висновок судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи №127 від 23.10.2015 року та висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №891 від 16.11.2015 року, як на докази винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 та ч.3 ст. 289 КК України, вчинених 29.06.2015 року.

Вважати ОСОБА_9 засудженим:

-за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;

-за ч.3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;

-за ч.2 ст. 342 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного за ч. 2 ст. 342 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.03.2015 року вважати ОСОБА_9 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Вважати ОСОБА_11 засудженим:
-за ч.3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;

-за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань вважати ОСОБА_11 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 2 місяці з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2014 року вважати ОСОБА_11 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 3 місяці з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Вважати ОСОБА_10 засудженим:
- за ч.3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;

- за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань вважати ОСОБА_10 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 2 місяці з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Вважати ОСОБА_12 засудженим:

-за ч.3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності;

-за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_12 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Зменшити розмір присуджених до стягнення з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_12 процесуальних витрат на залучення експертів.

Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на користь держави витрати по залученню експертів по 4692 грн. 28 коп. з кожного.

Витрати на проведення експертиз у сумі 23141, 28 грн. віднести за рахунок коштів державного бюджету.

Виключити з резолютивній частини вироку висновок про стягнення з ОСОБА_12 на користь СТОВ «Дружба» 71945 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, солідарно.

Стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на користь СТОВ «Дружба» 71945 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, солідарно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців, а засудженим ОСОБА_9 - у той же строк з дня отримання її копії, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4