Справа № 740/241/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/70/22
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

03 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, не працюючому, раніше не судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 березня 2022 року, без визначення суми застави.

Задовольняючи подання слідчий суддя вказав, що існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання у співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, який розуміючи тяжкість можливого покарання, може ухилитися від слідства та суду, вливати на потерпілих або ж продовжити свою злочинну діяльність.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що буде гарантувати виконання підозрюваним на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти ризику його переховування, оскільки такий запобіжний захід пов`язаний із обмеженням вільного переміщення.

Мотивує тим, що у даному провадженні прокурором не тільки не доведено, а навіть не наведено доводів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчим суддею в ухвалі також не зазначено, які ж саме конкретні обставини свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Звертає увагу, що затримання ОСОБА_6 проведено без відповідної ухвали слідчого судді, з порушенням чинного кримінального процесуального законодавства України, про що стороною захисту було зазначено у самому протоколі затримання, а також в суді першої інстанції, але даний факт залишився поза увагою слідчого судді.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, дає підстави для обрання й іншого більш м`якого запобіжного заходу, а не виключно найсуворішого виду тримання під вартою.

Зміст клопотання слідчого в частині покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 та його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з урахуванням того, що інші учасники вчинення кримінального правопорушення й досі не встановлені та переховуються, свідчить про порушення презумпції невинуватості з боку органу досудового розслідування, який без проведення досудового розслідування та судового розгляду вже визначив, що саме ОСОБА_6 вчинив злочин, а твердження про можливість його переховування є нічим іншим, як необґрунтованим припущенням. З цих же підстав не погоджується і з твердженням про можливість ОСОБА_6 впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Звертає увагу, що поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає з бабусею, дядьком та матір`ю, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків. Крім того, раніше він не судимий, у розшуку не перебував, доказів його ухилення від явки до слідчого чи суду прокурором не надано, що свідчить про мінімальний рівень ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила обрати щодо ОСОБА_6 більш м`який вид запобіжного заходу, вказувала на відсутність обґрунтованих та доведених обставин можливої неналежної процесуальної поведінки свого підзахисного, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на причетність підозрюваного ще до двох епізодів тяжких кримінальних правопорушень і збільшення об`єму обвинувачення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , а також на обставини кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 13.01.2022 близько 23 год., вступивши в злочинну змову з ОСОБА_9 , з метою нападу на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи на відстані 5 км. від автодороги М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ у напрямку об`їзної автодороги Р-67 Чернігів-Прилуки-Пирятин між селами Зруб та Колісники, на узбіччі автодороги вчинили напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , застосувавши при цьому насильство, що є небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , а саме нанесли йому множинні удари в ділянки голови і тулуба, а також здійснили три постріли предметом, схожим на пістолет, в ділянки голови і стегна потерпілого, чим заподіяли тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, після чого зв`язали мотузкою руки, таким чином, подолали його волю до опору та повністю позбавили можливості до активних дій.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілих, а саме: грошовими коштами в сумі 41 000 грн, золотим ланцюжком вагою близько 200 грамів вартістю близько 335 000 грн., що належали ОСОБА_10 , а також сережками та каблучкою (комплект) у вигляді квітки ромашки, вага яких разом становить близько 10 грамів, каблучка у вигляді квітки з фіолетовими камінцями вагою близько 5 грамів, загальною вартістю близько 25 125 грн., що належали ОСОБА_11 .

За даним фактом СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області 14 січня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

21 січня 2022 року о 15 год. 15 хв., у порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень і за вчинення якого передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Тим більше, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства до потерплого, із застосуванням вогнепальної зброї, за попередньою змовою з іншою особою, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та викрадені у потерпілих речі у повному обсязі не відшукані, що ставить під сумнів виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, дає підстави вважати, що з метою уникнути кримінальної відповідальності він може переховати, знищити, спотворити речові докази, або ж переховуватиметься від органу досудового слідства та суду.

Посилання захисника про незаконність затримання ОСОБА_6 , яке відбувалось без ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення кримінального правопорушення або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила кримінальне правопорушення; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

У даному провадженні ОСОБА_6 був затриманий через те, що на нього вказали обидва потерпілих, як на особу, яка вчинила розбійний напад у групі з іншою особою та із застосуванням зброї.

Під час затримання підозрюваного у розбійному нападі ОСОБА_6 слідчий діяв в межах кримінального процесуального закону України, забезпечив право підозрюваного на захист та у визначеному порядку звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Наявність постійного місця проживання в родині, не є підставою яка гарантує належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з огляду на те, що ОСОБА_6 , будучи особою молодого віку, не працює, не має постійного джерела прибутку, не одружений, а отже, це дає обґрунтовані підстави вважати, що розуміючи тяжкість можливого покарання, він може ухилитися від слідства та суду.

Перебуваючи на волі ОСОБА_6 може здійснювати тиск на потерпілих, які вказали на нього як на особу, що заволоділа їх майном із застосуванням насильства, а з урахуванням того, що речові докази та майно потерпілих не відшукані, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що інший більш м`який вид запобіжного не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що кримінальне правопорушення було вчиненого із застосуванням насильства, особи готувались до його вчинення, мали при собі вогнепальну зброю, що підвищує ступінь суспільної небезпеки та вказує на можливість продовжити злочинну діяльність, в тому числі і з метою приховати докази своєї причетності до кримінального правопорушення у даному провадженні.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого умисного злочину, у розбійному нападі на двох потерпілих із використанням зброї, із застосуванням насильства по відношенню до потерпілих, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.

Отже, як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід.

Підстав для сумнівів у правильності прийнятого рішення, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором, гарантуватиме виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.404- 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_13