Номер провадження: 11-сс/813/213/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року про повернення скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , поданої в порядку ст. 303 КПК України, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року було повернуто скаргу потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , подану в порядку ст. 303 КПК України, в кримінальному проваджені №0004626, внесеному до ЄРДР 02.06.2014 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що скарга подана до Приморського районного суду м. Одеси з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки станом на день подання скарги досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 року не здійснюється слідчими підрозділами, які знаходяться в межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси. Слідчий суддя врахував інформацію Приморської окружної прокуратури м. Одеси стосовно того, що місцем вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, визначено м. Чернігів, у звязку з чим прокурором-процесуальним керівником досудове розслідування було доручено здійснювати СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, а матеріали кримінального провадження направлено до прокуратури Чернігівської області (ухвала слідчого судді у справі №522/19326/18 провадження №1-кс/522/5632/21 від 14.06.2021 року).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій вказують на її незаконність та необґрунтованість, стверджують про те, що висновки слідчого судді містять істотні суперечності. Зокрема, потерпілі вказують на те, що:

- оскаржену ухвалу слідчого судді постановлено 07 грудня 2021 року, однак в мотивувальній частині ухвали зазначено про те, що клопотання та скарга подані до Приморського районного суду м. Одеси 16 грудня 2021 року;

- висновок слідчого судді про те, що клопотання подано в порядку ст. 303 КПК України, є помилковим, оскільки до суду звертались зі скаргою, в прохальній частині якої посилалися на ст.ст. 304, 306 та 336 КПК України.

Крім того, апелянти зазначають, що в силу вимог ч. 1 ст. 5 КПК України скарга потерпілих в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 , яка полягає в порушенні прокурором вимог ст. 308 КПК України в частині розгляду скарги потерпілих про скасування постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 від 11 грудня 2018 року, повинна розглядатися слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси, тобто у межах юрисдикції якого знаходився орган досудового розслідування на час винесення вказаної постанови прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посилаються на неврахування слідчим суддею правової позиції, викладеної у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі №640/5023/19.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий судовий розгляд скарги в районному суду, в тому ж складі суду.

14 січня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли заперечення від заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , згідно яких Одеська обласна прокуратура на теперішній час не має повноважень для розгляду скарг у кримінальному проваджені №0004626, внесеному до ЄРДР 02.06.2014 року, в том числі в порядку ст. 308 КПК України, оскільки місцем вчинення злочину визначено м. Чернігів та матеріали вказаного кримінального провадження відповідно до постанови прокурора-процесуального керівника, за підслідністю, були спрямовані до прокуратури Чернігівської області.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші учасники апеляційного розгляду, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явились, про поважні причини свого неприбуття не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а саме: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими Главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Частиною 2 ст. 304 КПК України передбачено, що скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Положеннями ч. 1 ст. 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Проте, чинний кримінальний процесуальний закон не містить чіткого визначення підсудності скарг на рішення, дії чи бездіяльності органу досудового розслідування.

Тому, апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно керуватися загальними засадами кримінального провадження, а саме законності, що регламентовано ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» від 22.03.2018 №2367-VIII внесені зміни до КПК України, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 КПК України передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, апеляційний суд робить висновок про те, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Досудове розслідування здійснюється відповідно до правил підслідності, встановлених у ст. 216 КПК України. Кримінальним процесуальним кодексом України підслідність кримінальних правопорушень визначається за територіальністю їх вчинення та органами, уповноваженими на розслідування цих кримінальних правопорушень.

Поруч з наведеним, колегія суддів враховує, що саме слідчого суддю КПК наділяє повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях. Із наведеного вбачається, що процесуальний закон зобов`язує слідчих суддів визначати підсудність поданих їм клопотань, заяв та скарг, із огляду зокрема й на те, що згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 від 11 грудня 2018 року у кримінальному проваджені №0004626, внесеному до ЄРДР 02.06.2014 року, матеріали вказаного кримінального провадження передані для організації досудового розслідування іншому органу досудового розслідування Чернігівської області, за підслідністю.

Відповідно до матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року, було задоволено скаргу потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та скасовано постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 про визначення територіальної підсудності у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 року за органом досудового розслідування Чернігівської області.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року, за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року скасована, постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про скасування постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 від 11 грудня 2018 року у кримінальному провадженні№ 0004626 від 02 червня 2014 року (номер справи 522/2687/19; номер провадження 11-сс/813/1143/19). Вказана ухвала апеляційного суду набрала законної сили (а.с. 9-15 т. 2).

03 вересня 2021 року, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 зі скаргою в порядку ст. 308 КПК України у кримінальному провадженні №0004626, внесеному до ЄРДР 02.06.2014 року.

Після цього, потерпілі звернулися до Приморського районного суду зі скаргою на бездіяльність керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 посилаючись на те, що керівником обласної прокуратури, їх скарга, подана в порядку ст. 308 КПК України, прокурором розглянута не була.

Оскарженої ухвалою скаргу потерпілих повернуто з мотивів того, що скарга була подана до Приморського районного суду м. Одеси з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки станом на день подання скарги досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 року не здійснюється слідчими підрозділами, які знаходяться в межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси. Зокрема, слідчим суддею враховано, що відповідно до постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 від 11 грудня 2018 року у кримінальному проваджені №0004626, внесеному до ЄРДР 02.06.2014 року, досудове розслідування було доручено здійснювати СВ Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, а матеріали вказаного кримінального провадження передані до прокуратури Чернігівської області (ухвала слідчого судді у справі №522/19326/18 провадження №1-кс/522/5632/21 від 14.06.2021 року).

За наведених обставин, враховуючи відсутність кримінального провадження №0004626 в провадженні органів досудового розслідування Одеської області, слідчий суддя дійшов висновку про, що керівник Одеської обласної прокуратури не мав повноважень на здійснення будь-яких дій, в тому числі і розгляду скарг, в тому числі і в порядку ст. 308 КПК України в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи той факт, що кримінальне провадження №0004626 на теперішній час не перебуває в провадженні органів досудового розслідування Одеської області, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що скарга подана до Приморського районного суду м. Одеси з порушенням правил територіальної підсудності.

Водночас, колегія суддів звертає увагу апелянтів на те, що вони не позбавлені права звернутися до уповноваженого прокурора (за місцем розташування органу досудового розслідування, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004626) в порядку ст. 308 КПК України, а далі, у разі існування підстав до відповідного суду (в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування), що вказує на відсутність підстав вважати про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке б могло виявитися в обмеженні права заявника на доступ до суду, оскільки структурним елементом права на справедливий суд є право на «суд, встановлений законом», тобто «належний» або компетентний суд.

Доводи апелянтів про те, що подана скарга, в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора ОСОБА_8 , яка полягає в порушенні прокурором вимог ст. 308 КПК України, повинна розглядатися слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси, тобто у межах юрисдикції суду якого знаходився орган досудового розслідування на час винесення вказаної постанови, колегія суддів визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Частина 1 статті 5 КПК України визначає правила дії норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення, проте не надає права слідчому судді виходити за межі наданих йому повноважень в розумінні ч. 1 ст. 9 КПК України.

За таких обставин, доводи апелянтів про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Водночас, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді постановлена 07 грудня 2021 року, проте в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя зазначив, що клопотання та скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подані до суду 16 грудня 2021 року.

Однак, на думку апеляційного суду, слідчий суддя в цій частині допустив очевидну описку, оскільки відповідно до вхідного штампу Приморського районного суду м. Одеси скарга подана до суду 06 грудня 2021 року та того ж дня була розподілена на слідчого суддю (а.с. 1,8 т. 1). Вказана описка не впливає на суть прийнятого слідчим суддею рішення, а також на його законність та обґрунтованість.

Положення ч. 1 ст. 379 КПК України передбачають, що суд має право за власною ініціативою виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне рекомендувати слідчому судді зазначену описку в порядку ст.379 КПК України.

За урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржена ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року про повернення скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , подану в порядку ст. 303 КПК України, - залишити без змін.

Рекомендувати слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси виправити описку, допущену у першому абзаці мотивувальної частини ухвали, щодо дати надходження скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4