Справа № 676/4630/21
Номер провадження 1-кп/676/378/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої вирішується питання про

застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_5 ,

законного представника особи, щодо якої

вирішується питання про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

судового розпорядника Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_9

провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду в м. Кам`янці-Подільському в режимі відеоконференції з Шевченківським районним судом м. Чернівці у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302, по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старі Бросківці Чернівецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Старі Бросківці Чернівецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:
04 серпня 2021 року з Чернівецької обласної прокуратури до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшли матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 27 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.307 КК України, а також клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України щодо ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових засобів медичного характеру, суд вважає, що їх необхідно повернути прокурору, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, окрім іншого, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч.2 ст.9 КПК України передбачає обовязок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що помякшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Крім того, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

За приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт окрім іншого має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно із ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Більш того, як убачається з позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16, закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (п.2 вищевказаної постанови ВСУ).

Проте, в обвинувальному акті та клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру на порушення вищевказаних вимог кримінального процесуального закону не зазначено формулювання обвинувачення.

Крім того, фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень в обвинувальному акті та у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру зазначені неповно та із істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві», суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у пункті 3 (а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно й детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у п. 59 справи «Матточчіа проти Італії» (рішення від 25 липня 2000 року, заява №23969/94) зазначає, що пункт 3 (а) ст.6 Конвенції вказує на необхідність приділяти особливої уваги до повідомлення особи про обвинувачення; деталі злочину відіграють вирішальну роль у кримінальному процесі, тому що саме з моменту вручення обвинувального акту підозрюваний офіційно повідомляється про фактичні та юридичні підстави для його обвинувачення (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Камасінські проти Австрії» від 19 грудня 1989 року, серія А, №168, п.79). Обвинувачений має бути повідомлений негайно і детально про причину обвинувачення, тобто реальні факти проти нього, які становлять основу обвинувачення, та про характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих фактів. Суд нагадує, що в кримінальних справах вимога надання повної та докладної інформації стосовно обвинувачення проти підсудного є суттєвою передумовою для забезпечення справедливого провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року, заява №25444/94, п. 51-52).

З огляду на те, що обсяг детальної інформації, про яку йдеться у цьому положенні, змінюється залежно від конкретних обставин кожної справи, у будь-якому разі обвинуваченому має надаватися достатня інформація, необхідна для того, щоб повністю зрозуміти ступінь висунутого проти нього обвинувачення з метою підготовки належного захисту. У зв`язку з цим достатність інформації має оцінюватися згідно з пунктом 3 (b) ст.6 Конвенції, який надає кожному право на необхідний час та заходи щодо підготовки захисту, а також у контексті більш загального права на справедливе судове провадження, яке містить у собі пункт 1 ст.6 Конвенції (п.60 рішення у справі «Матточчіа проти Італії»).

Також, із висловленій Верховним Судом України у постанові від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16 позиці вбачається, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Проте, всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства України, конвенційним нормам та практиці Європейського суду з прав людини фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладено неповно та суперечливо, що призводить до порушення прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бути негайно й детально проінформованим про характер і причини висунутого проти них обвинувачення.

Зокрема, диспозицією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.307 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а також диспозицією кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, які інкримінуються ОСОБА_5 , передбачено кримінальну відповідальність за незаконні діяння щодо наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Тобто, ці норми закону є бланкетними, що зобов`язує сторону обвинувачення обов`язково зазначати конкретні норми законодавства, якими унормовані правила обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в Україні і, які були порушені обвинуваченим чи особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, як і норми законодавства, на підставі яких зроблено висновок про те, що вказані речовини є наркотичними чи психотропними, розміри виявлених та вилучених у них наркотичних засобів дають підстави для кваліфікації їх дій за відповідною частиною статті кримінального закону, а також як кримінальне правопорушення, а не як адміністративний проступок, відповідальність за який передбачено ч.1 ст.44 КУпАП.
Проте, як в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 , так і клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 , при викладенні фактичних обставин вчинення відповідно кримінальних правопорушень не зазначено конкретні норми законодавства, якими унормовані правила обігу наркотичних засобів і психотропних речовин.
Зокрема, стороною обвинувачення зазначається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були порушенні вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні засоби і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», проте, які саме конкретні норми зазначених законів були порушені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зазначається. Більш того, не зрозумілим є те, чому сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були порушені норми Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», який з урахуванням міжнародних зобов`язань визначає систему заходів в Україні, спрямованих проти незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними.

Більш того, як Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні засоби і прекурсори», так Закон України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначають, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - види діяльності з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, реалізації (відпуску), ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що дозволяються і контролюються згідно з цим Законом.

Проте, стороною обвинувачення взагалі не зазначаються норми Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою КМУ №770 від 06 травня 2000 року, якими передбачені відповідні речовини як наркотичні чи психотропні.
Крім того, при викладені фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, сторона обвинувачення не зазначила норми законодавства, якою передбачено, що розмір речовини дають підстави для кваліфікації діяння особи як кримінально-карані.
Також, при викладені фактичних обставин сторона обвинувачення не конкретизувала суб`єктивну сторону діяння та не зазначила, з прямим чи непрямим умислом були вчинені діяння, які ставляться у вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відтак, на думку суду стороною обвинувачення в повній мірі не розкрито суть об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , та щодо вчинення якого відносно ОСОБА_5 ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеу, тобто обвинувачення є незрозумілим та неконкретним, що безумовно порушує право на захист обвинуваченого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, та унеможливлює повний та усебічний судовий розгляд кримінального провадження в розумні строки, з урахуванням відсутності повноважень суду будь-яким чином вплинути на реалізацію права (а не виконання обов`язку) прокурора змінити обвинувачення в суді в порядку ст.338 КПК України.

Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що направлений до суду обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру складені прокурором з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України їх необхідно повернути прокурору.

Крім того, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подала до суду клопотання про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, яке підтримала та просила задовольнити. Зокрема, прокурор вважала, що оскільки згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №426 від 07.07.2021 ОСОБА_5 на даний час страждає психічним захворюванням у формі розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження центральної нервової системи травматичного ґенезу (важка черепно-мозкова травма, листопад 2020 року), виражений психоорганічний синдром з переважним порушенням когнітивно-мнестичних функцій та судомними нападами різної частоти, за своїм психічним станом на даний час ОСОБА_5 не може віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними. На даний час за своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах психіатричного кабінету ЦРЛ за місцем проживання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , його захисник та законний представник не заперечували проти обрання запобіжного заходу.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно із п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_5 передбачається застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, які відносяться до категоріїтяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, йому відомі обставини кримінального провадження, він не працює та не займається іншою суспільно-корисною працею, знайомий з ОСОБА_4 та свідками у справі, а тому існують ризики, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому встановлено, що ОСОБА_5 на даний час страждає психічним захворюванням, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги, докази того, що його поведінка є небезпечною, відсутні, а тому до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді передання на піклування близьким родичам з обов`язковим лікарським наглядом.

За вищевказаних обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню та щодо ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді передання на піклування близькому родичу з обов`язковим лікарським наглядом.

Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 20 жовтня 2021 року включно .

Керуючись ст.ст.314-315, 369-372,376, 508 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.307 КК України, та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України щодо ОСОБА_5 .

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді передання на піклування його рідному брату ОСОБА_6 , 1952 року народження, мешканцю АДРЕСА_3 , з обов`язковим лікарським наглядом, на строк 60 днів, тобто до 14 листопада 2021 року включно.

Зобов`язати ОСОБА_6 забезпечувати прибуття ОСОБА_5 до суду, його належну поведінку, утримання від спілкування з ОСОБА_4 .

Для здійснення обов`язкового лікарського нагляду за ОСОБА_5 залучити лікарів КНП «Сторожинецька центральна районна лікарня», що розташована за адресою вул. Видинівського, 20, м. Сторожинець, Чернівецька область.

Визначити строк дії ухвали до 14 листопада 2021 року включно.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурору, а також до КНП «Сторожинецька центральна районна лікарня» для виконання.

Роз`яснити учасникам судового провадження право на отримання в суді копії ухвали суду.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець - Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1