Номер провадження: 11-кп/813/1474/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2021 року, яким ОСОБА_8 , визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001706 від 23.11.2020 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскарженим вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилась в м. Одеси, громадянка України, незаміжня, непрацююча, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої: 04.07.2016 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, 23.02.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту, звільненої із місць позбавлення волі 03.04.2017 року, 02.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання із іспитовим строком на 3 роки; 05.12.2018 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України із частковим приєднанням невідбутої частини покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2017 року до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненої 01.07.2020 року у зв`язку із відбуванням строку покарання; 29.01.2020 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання із іспитовим строком на 3 роки, визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці.

На підставі ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_8 за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси покарання частково приєднано невідбуте нею покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2020 року у вигляді 1 року позбавлення волі, та остаточно призначено їй покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси обвинуваченій ОСОБА_8 вирішено рахувати з 23.11.2020 року.

На підставі ч 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 23.11.2020 року до 10.03.2021 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 23.11.2020 року ОСОБА_8 , перебуваючи в денний час в маршрутному тролейбусі №9, у місті Одесі, побачила жінку в кишені сумки якої знаходився мобільний телефон. В цей час, у ОСОБА_8 , із корисливих мотивів, виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону. Реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 23.11.2020 року в 11 годин 20 хвилин ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_9 , яка знаходилась в маршрутному тролейбусі №9, який стояв на транспортній зупинці на проспекті Шевченка, біля будинку №2/4, у місті Одесі (на зупинці громадського транспорту «Політехнічний університет»), та, впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, та її дії залишаться непомітними для потерпілої та оточуючих громадян, умисно, таємно викрала з кишені сумки належної ОСОБА_9 належний указаній потерпілій мобільний телефон торгової марки «Redmi» моделі «Note 8 Pro» IMEІ 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , в корпусі зеленого кольору вартістю 6 030 грн., із сім - карткою мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.

Таємно викравши мобільний телефон ОСОБА_9 вартістю 6 030 грн., ОСОБА_8 із місця вчинення нею кримінального правопорушення втекла.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вищенаведеним вироком, ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду підлягає пом`якшенню, виходячи з наступного:

- обвинувачена повністю визнала себе винною та щиро розкаялась, та не бажає більше вести такий спосіб життя;

- повністю відшкодувала шкоду, завдану потерпілій та остання не має до ОСОБА_8 жодних претензій;

- суд першої інстанції не взяв до уваги наступні обставини: у ОСОБА_8 помер чоловік, на її піклуванні залишилась його мати, яка потребує постійного догляду та стан якої погіршується з кожним днем, інших родичів остання не має;

- орган пробації примусив підписати досудову доповідь без її ознайомлення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 просить пом`якшити їй покарання.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпіла повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте в судове засідання не прибула, з клопотанням про відкладення судового розгляду не зверталася.

Учасники судового засідання вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілої.

Обвинувачена та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

На підставі аналізу матеріалів провадження, зокрема, журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 повністю визнала свою провину у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, внаслідок чого, суд, за погодженням учасників судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченої.

При цьому, суд встановив, що обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження та у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про надмірну суворість призначеного їй покарання, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Санкція злочину за ч. 2 ст. 185 КК України, інкримінованого ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної вище норми кримінального закону та положень судової практики, врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; характеристику особи обвинуваченої, яка раніше судима за скоєння корисливих злочинів, звільнена від відбування покарання з випробуванням, проте висновків для себе не зробила та на шлях виправлення не стала; відсутність претензій до останньої з боку потерпілої; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції визнав щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом першої інстанції встановлено не було.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого корисливого злочину, розмір завданої майнової шкоди, характеристику особи обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, незаміжня, раніше судима, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, та, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком суду, остаточного призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_8 раніше судима вироком Галицького районного суду м. Львова від 29.01.2020 року за вчинення аналогічного умисного корисливого злочину, була звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, проте висновків для себе не зробила та в період перебування на іспитовому строку скоїла нове кримінальне правопорушення, що свідчить про схильність обвинуваченої до вчинення злочинів корисливої спрямованості та її небажання ставати на шлях виправлення.

За встановлених обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_8 більш м`якого покарання.

Апеляційний суд критично оцінює посилання обвинуваченої ОСОБА_8 на те, що у неї помер чоловік, на її піклуванні залишилась його мати, яка потребує постійного догляду та стан якої погіршується з кожним днем, інших родичів остання не має, оскільки такі доводи жодним чином документально не підтверджені.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 та оцінивши обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання останньої, а також характеристику її особи, призначив обвинуваченій покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 373, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2021 року, яким ОСОБА_8 , визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001706 від 23.11.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_8 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3