Справа № 645/7234/21
Провадження № 1-кп/645/732/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000763 від 15.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України,
встановив:

02 листопада 2021 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000763 від 15.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року призначено підготовче судове засідання за вищевказаним обвинувальним актом.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2021 року застосовано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 листопада 2021 року, включно.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначила, що є підстави вважати, що ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, з конфіскацією майна. Відповідно до вимог п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України маються наступні ризики: усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; окрім цього, обвинувачений не має постійного місця мешкання, може залишити (змінити) своє теперішнє місце проживання, оскільки є мешканцем та зареєстрований в іншій області України; незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки підозрюваному під час досудового розслідування в рамках чинного законодавства вручено копії відповідних процесуальних документів, серед яких є процесуальні документи з даними свідків, експертів, спеціалістів, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження. Так, обвинувачений може вчиняти психологічний тиск на свідків та потерпілого, які є колом її знайомих та родичів.; крім того, ОСОБА_4 вчиняв вищеперелічені кримінально карані діяння у розсудливому, послідовно девіантному порядку, на протязі тривалого часу, відчуваючи безкарність за вчинені ним дії, враховуючи відсутність у останнього законних джерел для існування вбачається наявність ризику вчинення ним нового злочину, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим, зазначила, що на теперішній час вищевказані ризики продовжують мати місце. З урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, даних стосовно особи ОСОБА_4 , відносно обвинуваченого доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та його належну поведінку.
Обвинувачений: не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Прокурор заперечувала проти зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченного.
Обвинувачений: підтримав думку захисника.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.
З урахуванням вказаного, суд відмічає, що продовження строків тримання під вартою згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 197, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини закріплено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2021 року застосовано відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12 листопада 2021 року включно.
Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання обвинуваченим під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час вирішення питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу, а також приймає до уваги, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема правової позиції, викладеній в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», вирішуючи питання щодо можливості застосування інших запобіжних заходів відносно обвинувачених, зважаючи на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків, та приймаючи до уваги відсутність фактичних даних, які свідчать про зміну цих ризиків, суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких або скасування запобіжних заходів.
Таким чином, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з триманням під вартою на цілодобовий домашній арешт, задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, з метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченого, а також враховуючи, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4,5 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає, що є наявними підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому обирає щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України - тобто незаконне придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України - тобто у закінченому замаху на незаконний збут наркотичного засобу, вчиненого повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
Враховуючи встановлені судом обставини, та наведені ризики, згідно ст. 183 КПК України, суд вважає, що застава в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, впідготовчому судовому засіданні судом було постановлено на обговорення питання щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Учасники судового засідання не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, виходячи з наступного.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Дане кримінальне провадження підсудне Фрунзенському районному суду м. Харкова, клопотань щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого не надійшло.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК Українисуд,-

постановив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 08 січня 2022 року включно, із визначеною сумою застави у розмірі 181600,00 гривень.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова на 19 листопада 2021 року о 11 годині 30 хвилин.

В судове засідання викликати осіб згідно реєстру, доданого до обвинувального акта.

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 11.11.2021 року.

Головуючий суддя - ОСОБА_1