УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчої СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт майна підозрюваного у кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000044 від 13.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання старшого слідчої СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно - частина квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000044 від 13.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , яка проживала у квартирі АДРЕСА_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, дізналась про те, що 21.04.2015 власниця квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла. Також ОСОБА_6 було відомо, що ОСОБА_7 проживала одиноко, не мала близьких родичів і була похоронена Київською єврейською релігійною громадою, членом якої являлась. У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на заволодіння квартирою АДРЕСА_3 , яка належала померлій ОСОБА_7 , шляхом обману та використання завідомо підроблених офіційних документів. З цією метою ОСОБА_6 було розроблено план протиправних дій, направлених на досягнення злочинного результату у вигляді безоплатного, безповоротного обернення на свою користь, за відсутності законних підстав чужого майна.

30.11.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України, інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення є тяжким та за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
При цьому, як зазначає слідчий у клопотанні, у ході досудового розслідування було встановленощо квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (в рівних долях) на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 23.10.1998. Отже, у приватній власності ОСОБА_6 перебуває частина вказаної вище квартири.

Враховуючи вище викладене, у органа досудового розслідування виникла необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_9 з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання кримінального провадження.
Крім того, з метою унеможливлення відчуження майна підозрюваного, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України вказане клопотання, слідчий просить розглядати без виклику власника майна.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, наклавши арешт на вказане в клопотанні майно.
Володілець майна, на яке слідчий просить накласти арешт, у судове засідання не викликався на підставі ч.2 ст. 172 КПК України.
Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.
Встановлено, що Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000044 від 13.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , яка проживала у квартирі АДРЕСА_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, дізналась про те, що 21.04.2015 власниця квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла. Також ОСОБА_6 було відомо, що ОСОБА_7 проживала одиноко, не мала близьких родичів і була похоронена Київською єврейською релігійною громадою, членом якої являлась. У цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на заволодіння квартирою АДРЕСА_3 , яка належала померлій ОСОБА_7 , шляхом обману та використання завідомо підроблених офіційних документів. З цією метою ОСОБА_6 було розроблено план протиправних дій, направлених на досягнення злочинного результату у вигляді безоплатного, безповоротного обернення на свою користь, за відсутності законних підстав чужого майна.

30.11.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України, інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення є тяжким та за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
При цьому, як зазначає слідчий у клопотанні, у ході досудового розслідування було встановленощо квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (в рівних долях) на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 23.10.1998. Отже, у приватній власності ОСОБА_6 перебуває частина вказаної вище квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Також, згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном, використовувати та відчужувати його.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Між тим, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.
При цьому арешт майна, враховуючи, що санкція ст. 4 ст. 190 КК України , за якою ОСОБА_10 повідомлена про підозру, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, має на меті забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а тому, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, та зважаючи на наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути перетворено або відчужене, клопотання слідчого підлягає задоволенню з підстав, визначених п.3 ч.2 ст. 170 КПК України.

.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_6 а саме:

частина квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 23.10.1998 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1