В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2021 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м. Києва, кримінальне провадження №0008398 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, без постійного місця проживання, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 10.06.2015 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин, перебуваючи неподалік від ТРЦ «Дитячий світ», який розташований у м. Києві по вулиці Малишка, побачив раніше невідому йому ОСОБА_5 , яка тримала у руках грошові кошти, які поклала до своєї сумки чорного кольору, яка висіла на паску через плече.
В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення сумки з грошовими коштами, які належать потерпілій.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , попередньо одягнувши собі на обличчя маску чорного кольору з прорізами, яка була у нього при собі, пішою ходою наблизився зі сторони спини до потерпілої ОСОБА_5 , та правою рукою шляхом ривка намагався відкрито викрасти належну їй сумку чорного кольору, в середині якої знаходилися грошові кошти на загальну суму 1000 гривень, проте, свої злочинні дії ОСОБА_3 до кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий перехожими під час вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст.186 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими. Дійсно, 10.06.2015 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин, перебуваючи неподалік від ТРЦ «Дитячий світ», який розташований у м. Києві по вулиці Малишка, він побачив раніше невідому йому ОСОБА_5 , у руках якої знаходилися грошові кошти, які остання поклала до своєї сумки чорного кольору, що висіла на паску через плече. В цей час у нього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення сумки з грошовими коштами, які належать потерпілій. В подальшому, він одягнув на лице маску чорного кольору з прорізами та наблизився зі сторони спини до потерпілої, після чого своєю правою рукою, шляхом ривка, намагався викрасти сумку з тканини чорного кольору, в якій знаходилися грошові кошти, проте, не встиг, оскільки був затриманий громадянами, які проходили повз нього. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється, на час вчинення злочину працював неофіційно.
У судовому засіданні судом досліджені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, в тому числі тих, які характеризують особу обвинуваченого.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст.186 КК України як у вчиненні незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має позитивну характеристику з місця проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у скоєному, про що свідчить поведінка обвинуваченого в суді.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Санкцією ч. 1 ст.186 КК України передбачено декілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність судимостей, обставини вчинення кримінального правопорушення та положення ст. 60 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді арешту.
В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.
Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) місяців арешту.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази: сумку з тканини чорного кольору та грошові кошти в сумі 1000 гривень номіналом по 200 гривень в кількості п`яти купюр, які передані під зберігальну розписку потерпілій - залишити у власності останньої; головний убір типу «балаклава» з тканини чорного кольору, який переданий до камери зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя