КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

10 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 листопада 2021 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовлено.

Також даною ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , однак судове рішення в цій частині не оскаржується.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування обвинуваченого від суду; вчинити інші кримінальні правопорушення; чинити тиск на свідків та потерпілих. На даний час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність на даний час підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду, є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена всупереч вимог Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, як зазначається в апеляційній скарзі, в судовому засіданні під час вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності відповідних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справі «Белчев проти Болгарії», «Ніколова проти Болгарії, «Ноймайстер проти Австрії»», апелянт звертає увагу на те, що при вирішенні питання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, національні суди мають виходити, з того, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами; сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. При цьому, позбавлення волі особи не повинно перетворюватись на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Що ж стосується ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, то як вказує захисник, суду не було надано жодних доказів обґрунтованості того, що обвинувачений буде переховуватися від суду. З посиланням на рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» зазначає, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитись відповідними доказами.

Крім того, обвинувачений, як вказує його захисник, має міцні постійне місце проживання в Київській області, він не тільки не буде мати наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, а навпаки, зацікавлений у найшвидшому розгляді справи та встановленні істини, оскільки, ОСОБА_6 вже більше року знаходиться під вартою та позбавлений справедливого судового розгляду впродовж розумного строку.

Таким чином, як вважає захисник, судом не були належним чином з`ясовані та оцінені всі обставини справи, що призвело до постановлення оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали; обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вказана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до вимог ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що в наданих стороною обвинувачення матеріалах не міститься будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду, а також незаконно впливати на інших учасників цього кримінального провадження, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строк у дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, враховуючи їх сукупність, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_6 у разі застосування до нього більш мякого запобіжного заходу, оскільки будь-який менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, на які суд послався у своїй ухвалі.
При цьому, не заперечуючи доводів апеляційної скарги захисника, який посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначає про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для висновку про те, що обвинувачений у даному кримінальному провадженні, тримається під вартою без вмотивованого рішення суду.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23 листопада 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року, відповідно до якої суд продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 листопада 2021 року, включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 752/25025/20

Номер провадження: 11-кп/824/4446/2021

Категорія: ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1