Справа № 296/7491/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538 від 12.05.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ст.356, ч.5 ст.27 ч.5 ст.191, ч.5 ст.191 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
26.08.2021 прокурор звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Під час судового розгляду клопотання здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно підтримав та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів клопотання прокурор просить накласти арешт на майно підозрюваної, у тому числі на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, всупереч вимог КПК України додані до клопотання копії документів не доводять наявність достатніх підстав вважати, що зазначений будинок належить підозрюваній, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підозрюваній належить нерухоме майно в населеному пункті Дробишеве, а не Дробищеве, що суперечить твердженням прокурора.
Крім того, всупереч вимог ст.171 КПК України у клопотанні відсутнє достатнє обгрунтування необхідності накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_4 ..
При цьому, прокурором зазначено про наявність цивільного позову, поданого до шістьох відповідачів, у тому числі до підозрюваної ОСОБА_4 , однак, у клопотанні не зазначено про накладення арешту на майно інших цивільних відповідачів.

Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.132, 171-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно повернути прокурору для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1