Єдиний унікальний № 946/4373/21
Провадження № 1-кп/946/501/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

25 серпня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001294, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла ОСОБА_5 .

Представник уповноваженого органу з питань пробації до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про проведення судового розгляду без його участі. Відповідно до ч. 3 ст.327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.22 листопада 2020 року близько 17:20 години, точного часу не встановлено, у м.Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063» номерний знак НОМЕР_1 , і рухаючись по вул. Некрасова з боку вул. Тиха в напрямку вул. Саф`янська, та в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п.п. 12.2., 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), наближаючись до пішохідного переходу, який розташований за перехрестям вул. Некрасова та вул. Кольцова, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого на вказаному пішохідному переході скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка в цей час переходила проїжджу частину дороги з ліва на право по ходу руху транспортного засобу.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження, у тому числі, у вигляді множинних закритих переломів кісток тазу та бічних мас крижів праворуч, а також перелому-підвивиху Со3-Со5 хребців, які не викликали небезпечні для життя явища, проте, спричинили розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день), та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Стаття (частина статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,
карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

5.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. У ході судового розгляду він детально розповів про обставин кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб, яким він здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Так, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 22.11.2020 р. близько 18:00 год., точно часу не пам`ятає, він їхав додому на своєму автомобілі ВАЗ-21063. Рухався він по вул. Некрасова у бік пр. Суворова у м. Ізмаїлі. Швидкість руху він не перевищував, він навіть скинув її після обгону велосипедиста. На перехресті з вул. Кольцова він відволік свою увагу на велосипедиста, а також його засліпив ближнім світлом фар зустрічний транспортний засіб, у зв`язку з чим він не надав значення тому, що попереду пішохідний перехід, та помітив жінку, що йшла по пішохідному переході вже перед автомобілем. Він застосував спробу уникнути зіткнення, але збив потерпілу ОСОБА_5 передньою правою частиною свого автомобіля. Він з родичами відшкодовували збитки на лікування. Домовлялися також і про те, що він має сплачувати по 1 000 грн. щомісячно протягом року, але запити з боку потерпілої для нього є непомірними.

6.Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка під час судового розгляду пояснила, що 22.11.2020 р. близько 17:25 17:30 год. вона йшло додому з роботи та переходила проїжджу частину вул. Некрасова у м. Ізмаїл по пішохідному переході та її збили, коли вона майже пройшла. Перед цим вона бачила автомобіль, ділянка дороги була освітленою, але вона думала, що він зупиниться, але він не зупинився та здійснив наїзд на неї. Водія вона бачила, це був обвинувачений, який відразу вийшов з автомобіля та казав про свою винуватість. Хтось з присутніх викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Їй відшкодовували збитки на лікування, але не у повному обсязі відшкодували завдані їй збитки, оскільки вона втратила роботу, боїться переходити дорогу, досі є проблеми зі здоров`ям.

7.Відповідно до підп. «б» п. 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
8.Згідно з вимогами п. 12.2. ПДР, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

9.А також відповідно до вимог п. 18.1. ПДР, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

10.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, діючи з необережності, порушив підп. «б» п. 2.3., п.п. 12.2., 18.1. ПДР, що спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_5 , та ці суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій перебувають у прямому причинно-наслідкову зв`язку з порушеннями, допущеним обвинуваченим ОСОБА_3 ПДР. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
11.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. До обставин, що пом`якшують покарання, суд також відносить добровільне відшкодування завданого збитку на лікування потерпілої.

12.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , та які згідно п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
13.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

14.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

15.Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний нетяжкий злочин, внаслідок якого потерпілій були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості.

16.За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.

17.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі.

18.Отже, визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, у нього наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку на лікування потерпілої, що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд також враховує те, що обвинувачений характеризується за місцем проживання позитивно, його пенсійний вік, те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують покарання, а також позицію потерпілої, яка просила суд суворо не карати обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати дані обставини виключними, призначивши йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 286 КК, застосувавши у відношенні нього дію ч. 1 ст. 69 КК.

19.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він досяг пенсійного віку, того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв його розкриттю, добровільно відшкодував завданий збиток на лікування потерпілої, а також того, що у обвинуваченого відсутні обставини, які обтяжують покарання, та того, що за змістом ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК до осіб, що досягли пенсійного віку, покарання у виді виправних робіт та обмеження волі не застосовується, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами, можливе з призначенням обвинуваченому покарання у виді штрафу, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК у розмірі нижчому на чверть від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 286 КК, та з призначення додаткового обов`язкового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, але на мінімальний строк, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
20.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не надійшло.

21.В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/116-20/25921-ІТ від 21.12.2020 р. у сумі 1 471,05 грн.

22.Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі арешт майна, не застосовувались, у зв`язку з чим при ухвалені вироку суд не вирішує питання про них. Разом з цим, якщо під час досудового розслідування вилучалось якесь майно, то воно відповідно до ч. 1 ст. 100 та ч. 1 ст. 169 КПК повинно бути якнайшвидше повернуте володільцю. Зокрема, прокурором надана суду постанова слідчого від 14.12.2020 р., згідно якій слідчим прийнято рішення про долучення до кримінального провадження в якості речового доказу автомобіль марки «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1 , виявлений та вилучений в ході огляду місця ДТП 22.11.2020 р. на перехресті вул. Некрасова та вул. Кольцова у м. Ізмаїл Одеської області з моменту вилучення та поміщення на спец. майданчик №11 ГУНП в Одеській області до моменту повернення власнику або користувачу. Суд звертає увагу на те, що порядок тимчасового обмеження права власності встановлений положеннями КПК, зокрема, ст.ст. 160 166, 170 174 КПК, та чинним КПК не передбачені повноваження слідчого ухвалювати рішення про вилучення будь-якого майна у осіб, тим більше долучати його до кримінального провадження та утримувати без відповідного рішення суду. У зв`язку з викладеним вищевказаний автомобіль має бути негайно повернутий його володільцю, а саме обвинуваченому ОСОБА_3 , незалежно від набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК у виді штрафу у розмірі двох тисяч двохстах п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 грн. (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят гривень), з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
2.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 1 471,05 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят одна гривня 05 копійок).

3.Автомобіль марки «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1 , виявлений та вилучений в ході огляду місця ДТП 22.11.2020 р. на перехресті вул. Некрасова та вул. Кольцова у м.Ізмаїл Одеської області, негайно повернути володільцю ОСОБА_3 , незалежно від набрання вироком законної сили.

4.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

6.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1