Провадження №1-кп/523/114/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження №0000690 від 08.11.2016р., за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Р. Молдови, громадянина України, із вищою освітою, вдови, пенсіонера, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000690 від 08.11.2016р. за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що 29.09.1997 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 , 1953 року народження визнано недієздатною. Згідно розпорядження Ленінської районної адміністрації (далі РА) виконкому ОМР №520 від 10.12.1997р. ОСОБА_8 визнано опікуном за недієздатною ОСОБА_9 . На момент оформлення опіки ОСОБА_9 була власницею дво-кімнатної квартири АДРЕСА_3 .

Згідно зі ст.67 Цивільного кодексу України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вчиняти правочини від імені та в інтересах підопічного, а також зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Згідно п.4.2 Наказу Державного Комітету України у справах сім`ї та молоді МОЗУ, МОУ, МПСПУ № 34/166/131/88 від 26.05.1999 року «про затвердження правил опіки та піклування» опікуни мають право управляти майном підопічних на користь останніх.

З метою відчуження вищевказаної квартири, яка належить недієздатній ОСОБА_9 , опікун ОСОБА_10 звернулася до Приморської РА, при цьому зазначивши, що замість відчуженого житла, ОСОБА_9 буде придбано трьох-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , яка належала на праві власності її сину ОСОБА_11 . За результатами розгляду звернення, виконавчим комітетом Приморської РА прийнято розпорядження №754 від 08.08.2000р., яким дозволено ОСОБА_10 провести відчуження вищезазначеного житла, що належить недієздатній ОСОБА_9 за умовами одночасного придбання на ім`я недієздатній ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_4 .

10.08.2000р., згідно договору дарування, ОСОБА_11 подарував, а ОСОБА_9 прийняла у дар трьох-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 65,4кв.м., що було передбачено розпорядженням Приморської РА №754, тим самим, 26.09.2000р., на ім`я недієздатної ОСОБА_9 зареєстровано право власності на дану квартиру.

Далі, 03.09.2002р., ОСОБА_10 маючи на меті злочині наміри, з метою незаконного відчуження квартири АДРЕСА_4 , яка належала недієздатній ОСОБА_9 , звернулася із заявою до Суворовської РА, при цьому зазначивши, що замість відчуженого житла ОСОБА_9 буде придбано житловий будинок. За результатами розгляду заяви та наданих ОСОБА_10 документів, виконавчим комітетом Одеської міської ради Суворовської РА прийнято розпорядження №993 від 20.09.2002р., яким дозволено ОСОБА_10 продати квартиру АДРЕСА_4 , яка належала на праві власності недієздатній ОСОБА_9 . Крім того, вказаним розпорядженням зобов`язано Лоскутову подарувати ОСОБА_9 частку житла не менше наявної, за адресою: АДРЕСА_5 , яка належала на праві власності ОСОБА_10 . Відповідальність за порушення чинного законодавства щодо захисту житлових та майнових прав ОСОБА_9 та невиконання зобов`язання подаруванню житла, згідно п.5 розпорядження, покладено на ОСОБА_10 . Разом з тим, розпорядженням передбачено, що у разі зміни адреси придбаного житла та невиконання пунктів - розпорядження райадміністрації вважається недійсним.

24.09.2002р., ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних корисливих дій, бажаючи заволодіти чужим майном шляхом обману, порушуючи права недієздатної ОСОБА_9 та умови розпорядження, здійснила відчуження належної останній квартири АДРЕСА_4 , шляхом продажу об`єкту нерухомості громадянину ОСОБА_12 , при цьому не подарувавши частку житла не менше наявної, за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 24.09.2002р., посвідченого нотаріусом ОСОБА_13 , зареєстрованого в реєстрі за №1726, квартира АДРЕСА_4 була відчужена за 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень, що на дату укладання угоди складало більш ніж 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Реалізувавши таким чином свій злочинний намір, ОСОБА_10 розпорядилась отриманими від продажу квартири грошовими коштами на власний розсуд.

В подальшому, ОСОБА_10 вищевказаний будинок реалізувала стороннім особам, а недієздатна ОСОБА_9 до теперішнього часу будь - якого житла не отримала.

Вказані умисні дії ОСОБА_10 , органи досудового розслідування кваліфікували за ч.4 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

На обґрунтування висунутого обвинувачення органи досудового розслідування зібрали докази, зазначені у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, частина з яких була досліджена в судовому засіданні, а також проведенні допити обвинуваченої.

Під час судового розгляду, захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 , а також ОСОБА_10 звернулися до суду з письмовими клопотаннями про звільнення останньої від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки обвинуваченій інкримінується вчинення кримінального правопорушення яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що мале місце у 2002 році.

В судовому засіданні, суд роз`яснив обвинуваченій право заперечувати проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, на що остання не визнаючи провину у вчиненні інкримінованого їй злочину, підтримала клопотання захисника і надала згоду на закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки для цього маються всі законні підстави і норма ч.1 ст.49 КК України має імперативний характер.

Суд, не даючи оцінку зібраним у справі доказам, з`ясувавши наявність підстав для закриття кримінального провадження, дійшов висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_10 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відповідно підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності за наступних підстав.

Так, відповідно зі ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно до положень п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, строк давності за вчинення ОСОБА_8 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України сплинув у 2017 році, а підстав для зупинення чи переривання строків давності у справі не виявлено.

Відповідно до ч.1 ст.49, ч.3 ст.288 КК України, п.1 ч.1 ст.412 КПК України, у випадку закінчення строків давності, суд зобов`язаний незалежно від бажань сторін закрити кримінальне провадження, інакше його не закриття буде безумовною підставою для скасування остаточного судового рішення у справі.

За таких обставин, кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 відповідно до ст.49 КК України і ст.284 КПК України підлягає закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-372, 284, 286, 288 КПК України, колегія суддів-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000690 від 08.11.2016р., за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України - закрити.

Звільнити ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України від кримінальної відповідальності, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3