Справа № 462/279/22
провадження 1-кп/462/277/22
У Х В А Л А

01 лютого 2022 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000055 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старява Старосамбірського (на даний час - Самбірського) району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має трьох дітей, в тому числі малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000055 відносно ОСОБА_4 про обвинуваченняу вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000055 у зв`язку із закінченням строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченого ст.49 КК України, і звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.190 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання обвинуваченого не заперечила, вважає таке підставним, так як строк, протягом якого особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , минув, перебіг давності за обставин, передбачених ч.2, 3 ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався. Просить клопотання задовольнити.

Представник потерпілого Виробничого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід» Регіональної філія «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду письмову заяву, в якій просить судовий розгляд проводити за її відсутності і закрити дане кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доводи прокурора та обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_6 відповідно до наказу № 1708 о/с від 01.04.2013 року, виданого Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід», перебуваючи на посаді слюсара з огляду та ремонту локомотивів на пунктах технічного обслуговування 6-го розряду у відокремленому підрозділі «Локомотивне депо Львів-Захід» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Таллінська, 1 (надалі підприємство), маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив про свою відсутність на робочому місці протягом 3 днів - 02.06.2018 року, 03.06.2018 року, 04.06.2018 року, ОСОБА_7 , котрий у цей період перебував на посаді бригадира підприємств залізничного транспорту 6-го розряду у відокремленому підрозділі «Локомотивне депо Львів-Захід» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» та повідомив про свою відсутність на робочому місці протягом 3 днів - 08.07.2018 року, 09.07.2018 року та 10.07.2018 року ОСОБА_8 , котрому у цей період, відповідно до наказу підприємства було доручено виконання обов`язків майстра локомотивного депо пункту технічного обслуговування тепловозів дільниці 9.3 у відокремленому підрозділі «Локомотивне депо Львів-Захід» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» та які були відповідальними за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи при цьому, що табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто мали прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку. Відтак ОСОБА_4 попросив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 внести завідомо неправдиві дані про його перебування на роботі та відпрацювання робочих годин за 02.06.2018 року, 03.06.2018 року, 04.06.2018 року, 08.07.2018 року, 09.07.2018 року та 10.07.2018 року, на що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погодилися, внаслідок чого ОСОБА_4 бухгалтерією підприємства було нараховано на його банківську розрахункову картку АТ «Ощадбанк» грошові кошти в сумі 3 640,10 грн. Після прибуття на територію України, в кінці липня 2018 року, ОСОБА_4 перебуваючи на вул. Городоцькій, 287а у м.Львові, отримав з електронного терміналу грошові кошти та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив підприємству майнову шкоду у вказаному розмірі.
Стороною обвинувачення вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого, в редакції ч.1 ст.190 КК України станом на час вчинення у липні 2018 року, передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене. Згідно обвинувального акта, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 в липні 2018 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України, щодо інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, та з моменту скоєння такого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є підставним, відтак таке слід задовольнити і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні, запобіжні заходи відносно обвинуваченого не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.284, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Кримінальне провадження № 0000055 відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1