ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/4765/21
Провадження № 1-кп/210/235/22

"15" лютого 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5
розглянувши в режимі дистанційного провадження (відеоконференції) з Державною установою "Веселівський виправний центр №8» у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 20 серпня 2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000470 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працевлаштованого, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме:

1). 04.12.1981 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 81 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. Звільнено 30.05.1984 року умовно-достроково по Ухвалі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.05.1984 року, не відбутий строк 7 місяців 7 днів;
2). 18.08.1986 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ст. 81 ч.3, 214 ч.1, 42 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. 10.07.1989 року звільнений по відбуттю строку покарання;
3). 17.12.1991 року Тернопільським судом за ст. 140 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. Звільнений 29.03.1993 року по відбуттю строку покарання;
4). 25.10.1993 року Знаменським судом Кіровоградської області за ст. 229-6 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений 19.07.1995 року по відбуттю строку покарання;
5). 15.05.1996 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ст. 140 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Звільнений 31.10.1997 року;
6). 26.10.1998 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ст. 140 ч.3, 141 ч.3, 144 ч.2, 145 ч.1, 42 КК України до позбавлення волі строком на 8 років. Звільнений 15.06.2005 року умовно-достроково, невідбутий строк 3 місяці 23 дні;
7). 25.04.2006 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.10.1998 року і остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 11.03.2009 року умовно-достроково, невідбутий строк 10 місяців 14 днів;
8). 20.04.2011 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ст. 309 ч.1, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 01.02.2013 року умовно-достроково, невідбутий строк 10 місяців 23 дні;
9). 14.05.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ст. 307 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 6 років;
10). 10.07.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ст. 213 ч.1 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначено по даному вироку частково приєднано не відбуту частину покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2014 року і остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 11 місяців позбавлення волі;
11). 26.03.2021 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ст. 358 ч.4 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на один рік;
12). 09.08.2021 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровській області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці;

13). 21.09.2021 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2021 у вигляді 1 року 3 місяців обмеження волі, більш суворим покаранням за даним вироком, визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців обмеження волі;
у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше засудженим за вчинення умисних, корисливих злочинів та маючи не зняту та не погашену в установленому законодавством порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин:
Так, 16.07.2021, приблизно о 02.00 годині, ОСОБА_4 перебуваючи в парку ім. Богдана Хмельницького в Металургійому районі м. Кривого Рогу познайомився з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 де сидячи на лавочці між ними зав`язалась розмова.
В цей час, ОСОБА_4 помітив мобільний телефон, що лежав на лавочці поруч з ОСОБА_7 та у останнього виник умисел на таємне викрадення майна належного потерпілому ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи повторно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що його дії носять таємний характер, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_7 , а також відсутністю інших свідків та очевидців, таємно, шляхом вільного доступу викрав з лавочки мобільний телефон марки «Honor 8А» срібного Кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3313 від 25.08.2021 становить 1302,00 грн.
Після чого, ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1302,00 гривень.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При визначенні міри покарання покладався на розсуд суду.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та пояснив суду, що був у стані алкогольного сп`яніння та потерпілий був також у стані алкогольного сп`яніння, сидів спав. Він узяв мобільний телефон та продав його на Соцмісті в кіоску.
ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.
Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Обвинувачений дане клопотання підтримав.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; визнає їх доведеними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту потерпілого, свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід визнати винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, та кваліфікувати його дії - за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно з частиною 4 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 185 КК України є нетяжким злочином.
При визначені виду та розміру покарання суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, та керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочини; офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, в переважній більшості за злочини проти власності, за які неодноразово відбував покарання в умовах ізоляції від суспільства; за допомогою до лікаря-психіатра не звертався; під наглядом лікаря-нарколога перебуває з грудня 2020 року, з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, за місцем мешкання характеризується посередньо, завдана майнова шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, безперечне визнання вини. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_4 був судимий не лише за злочини проти власності, а й за використання завідомо підробленого документа злочини (ч. 4 ст. 358 КК України), порушення порядку здійснення заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом (чч. 1 ст. 213 КК України), та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів (ст. 307, 309 КК України.).
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість їх наслідків, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_4 основного покарання у виді обмеження волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, позицію сторони обвинувачення та захисту, а також те, що обвинувачений вчинив корисливий злочин проти власності, при цьому будучи раніше судимий за злочини проти власності до реальної міри покарання, на теперішній час відбуває покарання у виді обмеження волі, що вказує на те , що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо без ізоляції від суспільства. У зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкцій обвинувачення, з урахуванням статті 65 КК України та особи обвинуваченого.
Крім того, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за правилами частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вироком від 21.09.2021 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного поглинення менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2021 у вигляді 1 року 3 місяців обмеження волі, більш суворим покаранням за даним вироком, визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців обмеження волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 визначено обчислювати з моменту його затримання 26 липня 2021 року. В строк відбуття ОСОБА_4 покарання зараховано період тримання його під вартою з 26.07.2021 до дня набрання вироком законної сили з врахуванням положень ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.
Вирок набрав законної сили 21 жовтня 2021 року.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за необхідне визначити обвинуваченому остаточне покарання за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, оскільки, кримінальне правопорушення, за яке призначається покарання ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, було вчинене ним 16.07.2021 року, тобто до постановлення попереднього вироку.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.
У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування даного кримінального провадження запобіжний захід не застосовувався та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, а також враховуючи те, що останній на даний час відбуває покарання у вигляді обмеження волі за попереднім вироком суду, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі частини 4 статті 70 КК України призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного поглинення менш суворого покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року, і остаточно призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відраховувати з моменту постановлення вироку - а саме з 15 лютого 2022 року.
На підставі статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , частково відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року, а саме з 26 липня 2021 року по 14 лютого 2022 року включно.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази: мобільний телефон марки «Honor 8A» модель «JAT-L29» срібного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який згідно розписки від 27.08.2021 року передано потерпілому ОСОБА_7 залишити у володінні останнього.
Матеріали кримінального провадження №0000470 зберігати у судовій справі № 210/4765/21.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1