КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/4027/2021 Єдиний унікальний номер 753/120/19 Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України Головуючий у суді 1 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0008686, внесеного до ЄРДР 4 жовтня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 6 серпня 2021 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ромни Сумської обл., громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 289 КК України та призначено покарання 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 3 жовтня 2018 року близько 22.30 год. ОСОБА_6 з метою умисного незаконного заволодіння транспортним засобом переліз через паркан огорожі стоянки автотранспортних засобів, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 8 в м Києві. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 підійшов до припаркованого на вказаній автостоянці автомобіля «Volkswagen Transporter», 2010 року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ринкова вартість якого на момент вчинення злочину становила 309885,80 грн., який відповідно до свідоцтва на право власності належить ОСОБА_9 , після чого, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, смикнув за ручку відкриття водійських дверцят та виявив те, що вони зачинені на запірний замок. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 дістав зі своєї сумочки, яка була при ньому, балончик «WD-40» з антикорозійною рідиною та вибризнув вказану рідину в замкову щілину водійських дверцят та у подальшому, діставши з сумочки заздалегідь приготовлену заготівку ключа (інструмент для відкриття дверей автомобіля) та засунувши його в запірний механізм замка, шляхом провороту певного механізму, став підбирати відповідну комбінацію, за допомогою якої у подальшому відкрив запірний замок дверцят водія та проник до салону вказаного автомобіля.
У подальшому, знаходячись в салоні автомобіля «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 за допомогою балончику «WD-40» з антикорозійною рідиною, вибризнув рідину в замок запалення автомобіля, після чого дістав заздалегідь приготовлену для полегшення запуску двигуна відмичку, вставивши її в замок запалення, шляхом провороту спробував завести двигун вказаного автомобіля, та в цей час ОСОБА_6 був помічений та у подальшому затриманий співробітниками патрульної поліції, при цьому вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження, у задоволенні цивільного позову у кримінальному провадженні відмовити.
В апеляційній скарзі захисник зазначає про те, що оскаржуваний вирок є незаконним, таким, що не відповідає матеріалам кримінального провадження, прийнятим на підставі неналежних та недопустимих доказів, а також з порушенням матеріального та процесуального права.
На думку захисника, показання свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що ОСОБА_6 намагався заволодіти транспортним засобом «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 та наявність у ОСОБА_6 приладів, спеціально призначених для полегшення відчинення замків дверей та запалення, не підтверджують того, що вказані прилади належали саме ОСОБА_6 та того факту, що останній фактично відчинив двері вказаного автомобіля для незаконного заволодіння ним.
Наголошується в апеляційній скарзі на тому, що в судовому засіданні судом не було встановлено, що ОСОБА_6 здійснив запуск з двигуна чи буксирування, які б могли свідчити про його умисел заволодіти автомобілем. Ніхто з допитаних осіб у своїх показаннях не зазначав, що двигун автомобіля під час затримання ОСОБА_6 був заведений.
Апелянт переконаний, що показання свідка не спростовують показань ОСОБА_6 і ніхто з учасників і сам ОСОБА_6 не заперечує те, що він знаходився у транспортному засобі «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому у нього були наявні прилади, спеціально призначені для полегшення відчинення замків дверей та запалення. Проте ці докази не підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, акцентується увага в апеляційній скарзі й на тому, що на вилучених з автомобіля слідах пальців рук були знайдені сліди пальців рук ОСОБА_6 , однак, зазначене не заперечується останнім, оскільки ОСОБА_6 товаришує із знайомим потерпілого та на його доручення він підійшов до автомобіля, щоб забрати документи.
Також апелянт наголошує в апеляційній скарзі на тому, що відповідно до наявних у справі документів автомобіль «Volkswagen» належить ОСОБА_9 . Проте місцевим судом не встановлювалось, чи перебуває вказаний транспортний засіб на праві користування в інших осіб, а тому, на думку захисника, твердження суду про відсутність доказів того, що ОСОБА_6 за дорученням знайомого потерпілого забирав документи із автомобіля, є передчасним, а вказана обставина є такою, що взагалі судом не досліджувалась.
Окрім того захисник зазначає, що з заявою до Дарницького УП ГУ НП у м. Києва про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за замах на незаконне заволодіння транспортним засобом звернувся представник потерпілого ОСОБА_9 в інтересах останнього. Однак, сам потерпілий по обставинах кримінального провадження ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не був допитаний. На думку захисника, судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що сам потерпілий не звертався до правоохоронних органів з приводу заволодіння належним йому транспортним засобом, клопотання про визнання потерпілим на стадії досудового розслідування не подавав, не був допитаний у якості потерпілого ні на стадії досудового слідства, ні в суді.
З посиланням на положення ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17, ст. 373 КПК України, захисник переконаний, що місцевий суд дійшов невірного висновку, що стороною обвинувачення доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15, ч. 1 ст.289, КК України, тобто, закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника та ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та повторно за клопотанням захисника наявні у справі документи, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши розгляд в її межах, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 289 КК України, не визнав, вказавши першопочатково, що 3 жовтня 2018 року у нічний час він проходив біля буд. № 8 по вул. Срібнокільській та побачив автомобіль «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_2 , у якого були відчинені двері. Він вирішив сісти у салон автомобіля і посидіти, без наявності умислу заволодіти цим автомобілем, проте, був помічений працівниками поліції, які безпідставно запідозрили його у намаганні викрасти автомобіль. У подальшому обвинувачений ОСОБА_6 змінив показання та показав, що у той день на прохання його товариша, спільного знайомого із потерпілим, він підійшов до автомобіля, щоб забрати деякі документи. Автомобілем заволодівати не намагався.

На переконання колегії суддів, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази у кримінальному провадженні, з дотриманням положень ст. 337 КПК України всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, які досліджені у судовому засіданні та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, з наведенням у вироку доказів, на яких ґрунтується такий висновок суду.

Зі змісту рапорту працівників полку поліції особливого призначення № 1 ГУ НП у м. Києві від 3 жовтня 2018 р. за підписом ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , Бойка, вбачається, що під час патрулювання по вул. Срібнокільській, 8, був помічений автомобіль «Фольксваген транспортер» чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_2 , в якому хтось сидів. Присвітивши ліхтариком, виявили в авто за кермом в блайзері та капюшоні невідомого громадянина, який, побачивши патрульний автомобіль, вискочив з даного автомобіля, намагався втекти. Затримавши громадянина, він назвався ОСОБА_6 . У подальшому в автомобілі було виявлено вороток та в замку запалення стирчав саморобний пристрій і зламаний замок. Також при поверхневому огляді громадянина ОСОБА_6 в чорній сумочці через плече було виявлено саморобний пристрій для відкривання замків, балончик з речовиною В.Д. На місце було викликано СОГ (ас. 37).

Відповідно до заяви представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_12 , поданої в інтересах ОСОБА_9 до Дарницького УП ГУ НП у м. Києва, 4 жовтня 2018 року йому стало відомо, що при спробі викрасти належний його клієнту ОСОБА_9 автомобіль «Volkswagen Transporter» чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_2 працівниками поліції затримано ОСОБА_6 . Оскільки ОСОБА_9 зараз знаходиться на лікуванні за межами м. Києва, а він (Нерсесян) є його представником, просить притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності відповідно до чинного законодавства України (ас. 38 т.1).

Відповідно до показань в судовому засіданні 3 лютого 2021 року свідка ОСОБА_10 - працівника поліції ПОП № 1, де працює до цього часу. 3 жовтня 2018 року він був на патрулюванні, снігу, нібито, не було. Близько 22.30 год. він разом із іншими працівниками поліції під час патрулювання біля буд. № 8 по вул. Срібнокільській, 8, помітили автомобіль «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився на парковці та у ньому щось блимало, як ліхтариком. Під`їхали на службовому автомобілі до парковки. З автомобіля вискочив обвинувачений, який намагався втекти, але був затриманий. В обвинуваченого при собі були відмички, балончик з антикорозійною рідиною. Біля машини обвинувачений щось скинув. Він дуже мало говорив, говорив, що це не його автомобіль, щось з приводу покупки-продажи, точно не пам`ятає. Замок у дверцятах та замок в автомобілі були у якійсь рідині. Ознак руху транспортного засобу не було, вони транспортний засіб не зупиняли. Чи був він заведений, не пам`ятає. З ним ( ОСОБА_13 ) був ще патрульний Оселедець. Вони викликали СОГ.

Згідно з даними протоколу огляду місця події від 4 жовтня 2018 року з фототаблицею та долученим диском, на якому зафіксований огляд, об`єктом огляду являється відкрита ділянка місцевості по вул. Срібнокільській, 8, у м. Києві, на якій знаходиться автомобіль «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 . При огляді встановлено, що передні ліві дверцята автомобіля були привідкриті, замок візуальних слідів пошкоджень не має, проте, на корпусі автомобіля, а саме на його дверцятах виявлено подряпини. Також на замку виявлено рідину, якою він обмазаний. Окрім того, на зовнішній стороні рами дверей, що зі сторони водія, було виявлено та вилучено 3 сліди папілярних візерунків. При огляді салону встановлено, що на замку запалення виявлено рідину, схожу на ту, яку було виявлено на замку на передніх дверцятах. Також у замку запалення було виявлено металевий предмет із заокругленою головкою та на пасажирському сидінні було виявлено металевий ключ для головок. З вказаних предметів зроблено змиви. Біля даного автомобіля знаходився чоловік, який назвався - ОСОБА_6 , який повідомив, що прибув до даного автомобіля для того, щоб подивиться його, та, коли він прийшов до автомобіля, то дверцята його вже були відчинені. Також ОСОБА_6 добровільно надав для огляду сумку, в якій знаходились балончик з антикорозійною речовиною, металевий ключ, заготовка ключа, предмет, схожий на саморобну відмичку (ас. 47-53 т.1).

Даними слідчого експерименту 4 жовтня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_6 на місці показав обставини та механізм вчинення злочину, вказавши, що він приїхав на таксі та приїхав до Дарницького району м. Києва. Потім ОСОБА_6 показує місце, де через паркан він потрапив на парковку, проводить всіх до місця, де знаходиться транспортний засобі «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 . Далі ОСОБА_6 розповідає, що підійшов до автомобіля з сумкою чорного кольору, в якій знаходились мастило «ВД» та інструменти (ключі та відмички). За допомогою вказаних речей, який був потім вилучений, він відкрив двері автомобіля та потрапив в салон. Далі ОСОБА_14 показує, як сів на місце водія, оглянув автомобіль, намагався завести двигун, побачив автомобіль патрульної поліції. Працівники поліції посвітили ліхтариком, після чого він вийшов з автомобіля, потім його затримали. Алкогольні напої не вживав. Кому належить автомобіль, йому невідомо. Першопочатково він не намагався нікуди виїжджати, оскільки попереду автомобіля стояв інший автомобіль, який перегороджував шлях. ОСОБА_6 показує, де знаходився інший автомобіль. Розуміє, що був несанкціонований доступ до чужого автомобіля. Якби автомобіль завівся, то він не думав, куди б поїхав (ас. 121-124 т.1).

З даних висновку експерта № 8-1/2469 від 23 жовтня 2018 року сліди пальців рук з розмірами по осях 13х24 мм, 12х33 мм., 20х33 мм., які вилучені з водійської двері автомобіля марки «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 в ході проведення ОМП 3 жовтня 2018 року залишені відповідно вказівним, середнім та безіменним пальцями лівої руки ОСОБА_6 (ас. 93-100 т.1).
Згідно з висновком експерта № 12-2/879 від 26 жовтня 2018 року встановлено, що середня ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_2 станом на 3 жовтня 2018 року становила 309885 грн. 80 коп. (ас.75-80 т.1).

Відповідно до висновку експерта № 11-1/433 від 30 жовтня 2018 року надана на дослідження рідина, що містилася у балончику з написом «WD-40», має суміш вуглеводородів, характерних для дистилятних нафтопродуктів та нафтової оливи (ас. 111-116 т.1).

Оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчинені злочину за встановлених судом обставин повністю підтверджена сукупністю доказів у кримінальному провадженні, і з таким висновком суду погоджується й колегія суддів.

Окрім того, як встановлено під час апеляційного розгляду, судом першої інстанції перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до інкримінованого злочину, та суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку, що зазначена позиція повністю спростовується сукупністю досліджених судом доказів, у тому числі показаннями свідка ОСОБА_10 , даними про вилучення на місці злочину приладів, спеціально призначених для полегшення відчинення замків дверей та запалення. Окрім того, як правильно зазначив суд в оскаржуваному вироку, жодних зауважень з приводу наявності у ОСОБА_6 при собі зазначених предметів останній не висловлював ні під час огляду місця події, ні під час проведення слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_6 послідовно та детально розповів про обставини, при яких він намагався заволодіти автомобілем потерпілого, та на місці показав механізм, за яким він намагався здійснити незаконне заволодіння автомобілем. Окрім того, вказаний висновок суду підтверджується й тим, що вилучені з автомобіля сліди пальців рук належать саме обвинуваченому ОСОБА_6 .

Також суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставною позицію обвинуваченого про те, що він випадково проходив біля автомобіля та вирішив у ньому посидіти, оскільки вона спростовується сукупністю наявних у справі доказів, а окрім того, така позиція обвинуваченого направлена на уникнення покарання за вчинений злочин у повному обсязі.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що протягом судового розгляду обвинуваченим змінювались показання з приводу обставин його перебування в автомобілі, у тому числі зазначав, що в автомобілі він повинен був на прохання знайомого потерпілого забрати папку з документами. Таку позицію обвинувачений займав і під час апеляційного розгляду. Проте, як встановлено з матеріалів справи, будь-яких даних вказаної особи обвинуваченим не зазначено, а в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 вказав, що він не може назвати дані цієї особи, оскільки не знає їх, і вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 товаришує із знайомим потерпілого, та на доручення останнього підійшов до автомобіля, щоб забрати документи.

Доводи захисника про те, що показання свідка ОСОБА_10 про наявність у ОСОБА_6 приладів, спеціально призначених для полегшення відчинення замків дверей та запалення, не підтверджують того, що вказані прилади належали саме ОСОБА_6 , та того факту, що останній фактично відчинив двері вказаного автомобіля для незаконного заволодіння ним, є непереконливими та спростовуються даними слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_6 вказав про наявність у нього виявлених приладів та підтвердив їх належність йому.
Окрім того, дані рапорту працівників поліції події узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_10 , наданими в судовому засіданні, а також даними слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_6 підтвердив, що під час виявлення його працівниками поліції він знаходився в автомобілі, де у подальшому, як слідує зі змісту протоколу огляду місця події, був виявлений механічний пристрій для полегшення записку двигуна, що свідчить про те, що ОСОБА_6 мав умисел саме на незаконне заволодіння транспортним засобом та вчинив усі дії, які дозволяли привести в дію двигун автомобіля, проте, не зміг виконати усіх дій, щоб заволодіти автомобілем .

Що стосується посилань захисника в апеляційній скарзі на те, що в судовому засіданні судом не було встановлено, що ОСОБА_6 здійснив запуск з двигуна чи буксирування, які б могли свідчити про його умисел заволодіти автомобілем, а також про те, що ніхто з допитаних осіб у своїх показаннях не зазначав, що двигун автомобіля під час затримання ОСОБА_6 був заведений, є непереконливими, оскільки спростовуються даними протоколу огляду місця події, яким зафіксована наявність у замку запалення металевого предмету із заокругленою головкою та на пасажирському сидінні було виявлено металевий ключ для головок, що свідчить про намагання ОСОБА_6 саме завезти двигун автомобіля.

Також є непереконливими посилання захисника та ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду про неможливість здійснення руху на вказаному автомобілі, оскільки перед ним стояв інший автомобіль, який заважав би руху транспортного засобу «Volkswagen», так як вказані обставини спростовуються відеозаписом огляду місця події, відповідно до якого інший автомобіль перебував на достатній відстані і не був достатньою перешкодою для виїзду автомобіля «Volkswagen».

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що місцевим судом не встановлювалось, чи перебуває вказаний транспортний засіб на праві користування в інших осіб, у зв`язку з чим твердження суду про відсутність доказів того, що ОСОБА_6 за дорученням знайомого потерпілого забирав документи із автомобіля, є передчасним, а вказана обставина є такою, що взагалі судом не досліджувалась, є безпідставними. З матеріалів справи встановлено, що представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_12 вказав саме про те, що йому стало відомо про намагання ОСОБА_6 заволодіти транспортним засобом, який належить саме ОСОБА_9 . Будь-якої інформації про можливість користування транспортним засобом іншими особами ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду встановлено не було.

При цьому колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що сам потерпілий не звертався до правоохоронних органів з приводу заволодіння належним йому транспортним засобом, клопотання про визнання потерпілим на стадії досудового розслідування не подавав, не був допитаний у якості потерпілого ні на стадії досудового слідства, ні в суді, не спростовують висновку суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину при встановлених судом обставинах.
Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що з матеріалів кримінального провадження встановлено, і не заперечувалось стороною захисту під час апеляційного розгляду, що потерпілий перебуває поза межами України. Проте, вказані обставини не позбавляють особу права на захисту його інтересів від злочинного посягання.
Відповідно до положень ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником, який користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
З досліджених під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника документів встановлено, що між ОСОБА_9 , з одного боку, та адвокатом ОСОБА_12 , з іншого боку, 1 грудня 2017 року укладений договір про надання правової допомоги, строк дії якого 10 років. Згідно з даним договором адвокат представляє інтереси Клієнта у всіх без винятку установах, підприємства, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, у тому числі в органах внутрішніх справ України, у прокуратурі, в судової органах, на що адвокату надані права, передбачені законодавством для особи (ас. 40-44 т.1).
Згідно з матеріалами кримінального провадження адвокат ОСОБА_12 , діючи на підставі вказаного Договору, представляв інтереси потерпілого у вказаному кримінальному провадженні відповідно до умов Договору та вимог КПК України.

Встановлені під час судового розгляду обставини, на переконання колегії суддів, спростовують доводи апеляційної скарги захисника про те, що про невідповідність висунутого обвинувачення фактичним обставинам справи, встановленим в ході судового розгляду, а також про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені у вироку, не ґрунтуються та не підтверджуються належними та допустимими доказами, а мотиви ухвалення вказаного рішення є неналежними та недопустимими.

За встановлених судом першої інстанції обставин дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Покарання обвинуваченому призначено з дотриманням вимог ст. 50, 65 КК України.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку суду, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 6 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України, - залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_____________________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4