Номер провадження: 11-кп/813/1666/21
Номер справи місцевого суду: 521/7143/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження №0002768 від 30.06.2016 року,

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Оскарженим вироком суду ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Амурськ, Хабаровського краю, РФ, громадянина Молдови, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження №0002768 від 30.06.2016 року, та призначено покарання:

- у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі за ч. 3 ст. 185 КК України

- у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначене остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 , обчислюється з 03.04.2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зараховано у строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення, з 06.05.2016 р. по 09.05.2016 р. включно, з 14.06.2016 р. по 16.06.2016 р. включно, з 03.04.2020 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до оскаржуваного вироку ОСОБА_7 у період часу з 02 год. 20 хв. по 07 год. 15 хв. 06 травня 2016 року, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , визначили об`єктом свого злочинного посягання квартиру АДРЕСА_3 будинку по вказаній адресі, та, переконавшись що їх дії залишаться непоміченими для оточуючих, діючи таємно та протиправно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження металевої решітки, віджали металопластикове вікно зазначеної квартири, після чого, перебуваючи всередині квартири, ОСОБА_7 , діючи умисно та за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, реалізуючи свій злочинний намір, вжили на місці скоєння кримінального правопорушення пляшку віскі «Jack Daniel's», вартістю 651 грн. 35 копійок, та упаковку соку «Наш сік вишня», вартістю 16 гривень 39 копійок, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 667 гривень 74 копійки.

У подальшому, ОСОБА_7 разом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, намагаючись втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, однак були затримані працівниками поліції.

Крім того, 14 червня 2016 року приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №3 на площі Дерев`янко в м. Одесі, діючи умисно та з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, побачивши на шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок та золотий кулон, визначив їх об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 схопив руками золотий ланцюжок, довжиною 50 см., на якому перебував золотий кулон з надписом «Спаси та берегти», загальною вагою 9,21 грам, який перебував на шиї ОСОБА_10 , та зірвав його, після чого, уникаючи переслідування потерпілої та працівників приватної охоронної структури «Карабінер», викинув золотий ланцюжок у невстановленому місці по направленню свого руху, чим спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 5000 гривень.

У подальшому, після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 був затриманий працівником охоронної структури «Карабінер» та переданий працівникам поліції, якими під час обшуку затриманого виявлено та вилучено золотий кулон з надписом «Спаси та берегти», що перебував у задньому правому карміні брюк, одягнених на ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваним вироком з підстав призначення йому надто суворого покарання, через неврахування судом того, що він повністю визнав свою провину, щиро розкаявся та стан його здоров`я.

Посилаючись на такі доводи, обвинувачений просить пом`якшити покарання, призначене вироком суду першої інстанції, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити, наполягали на застосуванні положень ст. 69 КК України.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, а обставин, що тягнуть зміну або скасування оскарженого вироку і не погіршують становище обвинуваченого, апеляційним судом не встановлено, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в частині встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вчинення злочинів, доведеності його вини та кваліфікації дій обвинуваченого.

Що стосується доводів обвинуваченого про надмірну суворість призначеного йому покарання, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. В свою чергу санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної вище норми кримінального закону та положень судової практики, врахував: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину; обставини справи; характеристику особи обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий та поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, та під час судового розгляду.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав часткове визнання обвинуваченим вини. Натомість, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено не було.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, а також особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, стан його здоров`я та поведінку останнього після вчинення кримінальних правопорушень, а саме переховування від органу досудового розслідування та перебування у розшуку з 05.07.2016 року по 03.04.2019 рік по день його фактичного затримання та обрання запобіжного заходу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства.

Що стосується вимоги сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого приписів ст. 69 КК України, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Статтею 66 КК України зазначено, що при призначенні покарання обставинами, які пом`якшують покарання, визнаються, зокрема: щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину.

З вироку суду вбачається, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав часткове визнання обвинуваченим вини.

В свою чергу під час апеляційного перегляду обвинувачений зазначив, що визнає свою вину у вчиненому за обставин, встановлених судом, та щиро кається. Однак, визнання вини у повному обсязі на стадій апеляційного розгляду, аналізуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, апеляційний суд визнає, як формальне з метою пом`якшення призначеного покарання судом першої інстанції.

З огляду на часткове визнання вини обвинуваченим в суді першої інстанції та відсутність інших обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, аналізуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку підстав для застосування вищевказаної норми права не вбачається.

Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому підстави для пом`якшення призначеного йому покарання та застосування стосовно нього дії ст. 69 КК України відсутні.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно розглянувши кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 та, оцінивши обставини, що пом`якшують покарання останнього, а також характеристику його особи, призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження №0002768 від 30.06.2016 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4