ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 648/1289/21
Номер провадження : 11-кп/819/991/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : про умовно-дострокове звільнення від Доповідач: ОСОБА_2
відбування покарання
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року жовтня місяця 12 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурори : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 12 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні спільного клопотання спостережної комісії Білозерського району Херсонської області та комісії Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пакалі Токійського району Горківської області, Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
Постановляючи ухвалу, суд послався на те, що ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, але процес його виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання перестає бути доцільним.
В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з ухвалою суду першої інстанції та просить її скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання..В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що перебуваючи в місцях позбавлення волі він зарекомендував себе позитивно, з початку відбування покарання був працевлаштований на майстернях установи та отримував заробітну плату, з відповідальністю відноситься до виконання своїх обов`язків, неодноразово був заохочений адміністрацією установи, що свідчить про його сумлінну поведінку та ставлення до праці. Щодо стягнень, то вони були отримані у перші дні перебування в СІЗО м. Ізмаїла у період адаптації та його необізнаністю про вимоги режиму утримання, стосовно чого він жалкує. Щодо погашення заборгованості за вироком суду, то він письмово звертався з заявою до адміністрації установи про сприяння надходження до установи виконавчого листа, але за шість місяців жодної відповіді від виконавчої служби не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Але крім сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п.2, п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області від 04.05.2017 року за ч.1 ст.135, ч.3 ст.135, ч.3 ст.286, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 09.12.2016 по 04.05.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, початок строку відбування покарання - 09.12.2016 року, кінець строку -18.12.2023 року.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 знаходиться з 16.12.2016 року. Під час відбування покарання в СІЗО м. Ізмаїла засуджений двічі порушував встановлені вимоги режиму, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи не заохочувався. В період з 26.01.2018 по 21.06.2019 року відбував покарання в ДУ «Північна виправна колонія (№51)», де порушень вимог встановленого режиму утримання не допускав та двічі був заохочуваний за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.

В ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» ОСОБА_7 відбуває покарання з 21.06.2019 року. За час відбування покарання порушень вимог режиму утримання не допускав, працевлаштований різноробочим в майстернях установи, приймає активну участь у роботах з благоустрою установи, за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки заохочувався шість разів, з представниками адміністрації установи дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення, свою вину у скоєному злочині засуджений визнав повністю, згідно вироку має позов у сумі 111336 грн. 02 коп. На день подачі клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного строку покарання.

Так, враховуючи дані про особу засудженого за весь час відбування покарання, а також особу засудженого в цілому, та зважаючи на те, що висновок про наявність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватись не лише на оцінці відомостей, що характеризують особу засудженого за час відбування покарання, а і на підставі відомостей про тяжкість вчинених особою злочинів, які відносяться до тяжких, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для звільнення умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Щодо посилання в апеляційній скарзі засудженого на позитивну характеристику, наявність заохочень та працевлаштовування, то вони заслуговують на увагу, але наявність позитивної характеристики і заохочень, як і відбуття певної частини призначеного покарання, самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для звільнення умовно-достроково та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Твердження засудженого, що стягнення він отримав у перші дні перебування в СІЗО, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в місцях позбавлення волі ОСОБА_7 перебуває з грудня 2016 року, а стягнення ним були отримані 12.12.2017 та 29.01.2018 року, що свідчить про те, що поведінка ОСОБА_7 не завжди була сумлінною.

Також не знаходять свого підтвердження доводи засудженого, що з початку відбування покарання він був працевлаштований та мав намір сплатити визначений вироком суду позов, але виконавчі листи відсутні, так як в матеріалах провадження містяться дані, що ОСОБА_7 був працевлаштований та отримував заробітну плату лише у травні, червні, липні, грудні 2020 року та у січні і березні 2021 року (а.п.5).

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновків, що суд повно та всебічно дослідив усі данні про особу засудженого та правильно дійшов висновку, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення в обсязі достатньому для його умовно-дострокового звільнення, з яким погоджується і колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги засудженого, колегія судів не знаходить.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні спільного клопотання спостережної комісії Білозерського району Херсонської області та комісії Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)