Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира 27 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.
Заборонено ОСОБА_8 залишати місце зареєстрованого проживання за адресою АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування на 34 дні до 30.10.2021 року (включно). Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду. Встановлено строк дії ухвали до 30.10.2021.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 24.09.2021 та обрати підозрюваному ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до кінця строку досудового розслідування, який спливає 30.10.2021. При цьому, зазначає, що судом взято до уваги лише характеризуючі дані на ОСОБА_10 та зроблено хибний висновок, що тримання під вартою останнього є невиправданим. Вважає, що слідчим суддею не наведено жодних обґрунтувань, яким чином запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту допоможе уникнути спілкуванню із потерпілою, власними дітьми, які перебували за місцем проживання ОСОБА_10 під час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, також останній проживає в одному населеному пункті із свідками, зокрема свідками, які являються його родичами, є ґрунтовні підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності та перекладання вини на інших осіб здійснюватиме незаконний вплив на вказаних осіб. Звертає увагу, що ОСОБА_8 не працює, заробляє на життя за рахунок робіт в односельчан, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем постійного проживання, відсутність стримуючих факторів від вчинення інших злочинів. Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочину у виді позбавлення волі на вказаний строк та в подальшому перебування в місцях позбавлення волі, що в майбутньому негативно відобразиться на його стосунках в родині та суспільстві, що також свідчить про можливі спроби переховування від органів досудового розслідування. Крім цього, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 після вчинення кримінального правопорушення з місця злочину втік, що вказує на те, що ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового слідства та суду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення підозрюваного та його захисника щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у продовженні дії щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №295/12610/21, в провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000373 від 30.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно змісту клопотання, як встановлено досудовим розслідуванням, 30.07.2021 близько 08 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в одній з кімнат будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_10 , де між останніми, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся конфлікт, під час якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час та місці, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою умисного вбивства ОСОБА_10 , підійшов до останнього та зі значною силою прикладання, умисно наніс декілька ударів кулаками в область голови та шиї ОСОБА_10 , після чого останні вибігли в двір домоволодіння. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , перебуваючи біля вищевказаного будинку умисно наніс ОСОБА_10 декілька ударів в область голови та шиї, в наслідок чого ОСОБА_10 впав на землю, де ОСОБА_8 продовжив наносити йому тілесні ушкодження. В подальшому, ОСОБА_8 переконавшись, що ОСОБА_10 помер, відтягнув тіло останнього за підсобне приміщення домоволодіння, після чого з місця скоєння злочину втік. Смерть ОСОБА_10 наступила внаслідок травми шиї, травматичного шоку.

30.07.2021 ОСОБА_10 затримано в порядку ст.208 КПК України та 30.07.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з умисним протиправним заподіянням смерті іншій людині.

31.07.2021 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.09.2021.

24.09.2021 слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 звернувся з клопотанням до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 30.10.2021 (а.п.2-5). За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_8 (ч.1 ст.115 КК України), санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-и до 15-и років, (що фактично є основним апеляційним посиланням прокурора). Разом з цим, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено недоведеність прокурором процесуальних ризиків, як і відповідних обставин, які переконливо доводять наявність ризиків виправдовуючих застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам. З такими висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

Слідчим суддею належно враховано, та що знайшло своє підтвердження і в суді апеляційної інстанції, те, що підозрюваний ОСОБА_8 визнає свою причетність до інкримінованих йому злочинних дій, щиро розкаюється, добровільно співпрацює зі слідством, бере участь в проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні. Не залишені по-за увагою слідчим суддею і пояснення малолітніх свідків - доньки підозрюваного ОСОБА_8 щодо фактичних обставин подій 30.07.2021, причини виникнення конфлікту, роль кожного з його учасників, зокрема, превентивну поведінку потерпілого ОСОБА_10 (загиблого батька підозрюваного), інші фактичні обставини цього провадження.

При цьому, апеляційний суд, у відповідності до ст.178 КПК України, враховує і відповідні дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , а саме, наявність у останнього зареєстрованого місця проживання - АДРЕСА_1 , сталі соціальні зв`язки, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність в попередньому судимостей.

Вище наведені обставини в суді апеляційної інстанції прокурором не спростовано, як і не доведено спроб ОСОБА_8 , на даний час, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, як і знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Зазначений запобіжний захід, яким підозрюваному заборонено цілодобово залишати житло за місцем його проживання, є співмірним з існуючими ризиками та відповідає викладеним обставинам у цьому кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчим суддею зроблено цілком правильні висновки, що з огляду на об`єктивні існуючі обставини справи, характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, цілодобовий домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного ОСОБА_8 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

При розгляді клопотання про подовження запобіжного заходу ОСОБА_8 , слідчий суддя дійшов висновків, які суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини та оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира 27 вересня 2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування на 34 дні до 30.10.2021, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: