ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1838/21 Справа № 175/255/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дніпропетровську, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року клопотання слідчого відділення поліції №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено.
Застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків на строк шістдесят днів, а саме до 08 січня 2022 року.
Для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_7 , визначено йому заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 681000,00 гривень.
Рішення суду обґрунтовано тим, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, ОСОБА_7 на утриманні осіб не маючий, раніше не судимий, крім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , особливо тяжке за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Слідчий суддя вважав доведеним, прокурором, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вважав, що виникають ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Захисник не погодилась з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2021 року, якою задоволено клопотання слідчого відділення поліції №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання пі вартою підозрюваному ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків на строк до шістдесяти днів, а саме до 08.01.2022 року.
Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні №0001153 від 11.11.2020 року домашній арешт у певний період доби, що полягатиме у забороні ОСОБА_7 залишати житло з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначивши строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування із зменшенням розміру застави до мінімального розміру.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала постановлена без урахування фактичних обставин справи, без належного та повного дослідження доказів, а також із порушенням норм кримінального процесуального законодавства.
Аналізуючи матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та висновки суду першої інстанції, наголошує, що застосування найсуворішого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження, з урахуванням наявних обставин, матеріалів клопотання та особи підозрюваного - є недоцільним та надмірним заходом.
Проаналізувавши зміст клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, яке задоволено судом першої інстанції, зазначає, що воно не повністю узгоджується із вимогами вказаних норм КПК України щодо обов`язкових складових його змісту.
Вказує на те, що під час детального огляду оскаржуваної ухвали, клопотання про застосування запобіжного заходу та доданих до нього матеріалів, вбачається, що в них відсутні факти, відомості та виклад обставин, які б свідчили про те, що саме заарештовану особу - ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюють у вчиненні злочину за ч. 4 ст, 190 КК України.
Крім того, ухвала не містить обґрунтування розумності і співмірності обраного виду запобіжного заходу до підозрюваної особи.
Однак, в даному випадку, суд першої інстанції в порушення принципу співмірності та обґрунтованості підозри - не врахував відсутність обґрунтованості підозри та обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Зазначається, що жодний із наведених доказів не свідчить про причетність та вчинення злочинних дій, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, саме ОСОБА_7 .
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не місить жодного належного, повного та достатнього обґрунтування про наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Посилання на можливе переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду - не підтверджені ані жодним доводом, ані жодним доказом, які б свідчили про обґрунтовану можливість припустити таку можливість.
Наголошує, що жодних відомостей у підозрюваного ОСОБА_7 про проведення щодо нього досудового розслідування та будь-яких слідчих дій, не було. Про їх проведення він дізнався у день його затримання 10.11.2021 року, а отже твердження слідчого про наявність об`єктивних риків переховування - є безпідставними, нічим не підтверджені та не відповідають дійсним та фактичним обставинам.
Щодо тверджень про вплив на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, наголошує, що слідчим не було викладено обставин про те, яким саме чином обвинувачений буде впливати на потерпілих та свідків.
З приводу посилань на можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення наголошує, що це твердження слідчого є лише посиланням та припущенням, яке не містить викладу жодної з обставини, яка б свідчила про можливість вчинення ОСОБА_7 зазначених дій.
Доводи наведені в клопотанні, які також були прийняті судом першої інстанції в обґрунтування щодо тяжкості інкримінованого злочину - не можуть слугувати безумовною підставою для застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд першої інстанції під час задоволення клопотання слідчого, зазначаючи про доведеність слідчим підстав для застосування обраного запобіжного заходу - не в повній мірі дослідив наявні та фактичні обставини, що призвело до постановления незаконного рішення.
Зі змісту клопотання, а також з мотивувань оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не вбачається, посилань на підстави неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 інших альтернативних запобіжних заходів.
Зауважує, що ані клопотання слідчого про обрання запобіжного у вигляді тримання під вартою, ані мотивувальна частина ухвали суду про його застосування не містять об`єктивних характеризуючих даних особи щодо якої застосований запобіжний захід.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 10 листопада 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам ст. ст. 193, 194 КПК України належним чином не дослідив надані матеріали та докази, які обґрунтовують пред`явлену підозру, не надав правової оцінки твердження сторони захисту, що заперечували проти задоволення клопотання, через недоведеність заявлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Щодо обґрунтованості заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які на думку слідчого судді слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.
Так, зазначений в ухвалі слідчого судді ризик про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є необґрунтованим, оскільки ґрунтується лише на можливому покаранні за злочин.
Безпідставним є і врахування слідчим суддею ризик можливого здійснення ОСОБА_7 незаконного впливу на потерпілих та свідків у вказаному провадженні, оскільки слідчим не було викладено обставин про те, яким саме чином обвинувачений буде впливати на потерпілих та свідків.
Стосовно ризику вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, слід зазначити, що це твердження слідчого є лише посиланням та припущенням, яке не містить викладу жодної з обставини, яка б свідчила про можливість вчинення ОСОБА_7 зазначених дій.
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Судом першої інстанції не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії» та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», згідно якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».
Таким чином, беручи до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, навчається на денній формі навчання, позитивну характеристику, має міцні соціальні зв`язки, а також враховуючи відсутність даних про те, що підозрюваний схильний до антисоціальної поведінки, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування стороною обвинувачення у повній мірі не доведено наявність ризиків, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п.2 ч. 3 ст. 407 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого відділення поліції №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити частково
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 08 січня 2022 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;

- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4