Справа № 134/948/21
Провадження №11-кп/801/236/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000112 за апеляційною скаргою зі змінами прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.12.2021, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болган Піщанського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

За участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 ставиться у вину те, що він, маючи мету уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, 14 травня 2021 року близько 22 години 20 хвилин, перебуваючи поблизу повороту до населеного пункту с. Голубече Тульчинського району Вінницької області, на автодорозі Т-02-02 сполученням м. Ямпіль смт. Крижопіль, висловив пропозицію службовій особі поліцейському сектору реагування патрульної служби відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капралу поліції ОСОБА_9 про надання неправомірної вимоги в сумі 3000 гривень за не притягнення його ( ОСОБА_6 ) до адміністративної відповідальності.
Так, поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капрал поліції ОСОБА_9 спільно із інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_10 , які згідно п. 2 примітки до ст. 368 Кримінального кодексу України є службовими особами та посади яких згідно п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до Дислокації сил та засобів ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області в складі екіпажу «КАПРИЗ 51» на службовому автомобілі марки «Reno Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювали патрулювання по маршруту патрулювання у смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області.
В ході патрулювання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при виїзді з населеного пункту с. Голубече Тульчинського району Вінницької області на автодорозі Т-02-02 сполученням м. Ямпіль смт. Крижопіль на підставі ст. ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію» 14.05.2021 року близько 22 год. 08 хв. зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, під керуванням ОСОБА_6 , який допустив порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Під час спілкування з ОСОБА_6 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння в зв`язку з чим йому було запропоновано на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога в КНП «Крижопільська ОЛІЛ» або пройти огляд на стан сп`яніння на алкотестері «Драгер», на що ОСОБА_6 відмовився.
У подальшому ОСОБА_6 14 травня 2021 року близько 22 год. 20 хв., перебуваючи поблизу повороту до населеного пункту с. Голубече Тульчинського району Вінницької області на автодорозі Т-02-02 сполученням м. Ямпіль смт. Крижопіль, усвідомлюючи, що працівник поліції є службовою особою, яка згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважена на розгляд справи за вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення стягнення шляхом винесення постанов про притягнення до адміністративної відповідальності та складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на неодноразові попередження капрала поліції ОСОБА_9 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції, обіцянок та надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на неодноразові попередження капрала поліції ОСОБА_9 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозицій, обіцянок та надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході діалогу, діючи умисно, запропонував вказаному працівнику поліції неправомірну вигоду в сумі 3000 грн., тим самим висловивши пропозицію про надання неправомірної вигоди з метою уникнення відповідальності та невинесення відносно нього ( ОСОБА_6 ) постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та не складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.
Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та виправдав на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, оскільки обвинувачення ОСОБА_6 в тому, що він висловив пропозицію надати працівнику поліції неправомірну вигоду в сумі 3 тисячі гривень базується лише на припущеннях, які не можуть бути покладені судом в основу обвинувального вироку.
Зокрема, сторона обвинувачення не довела, що обвинувачений ОСОБА_6 точно і зрозуміло виклав суть своєї пропозиції працівнику поліції.
Те, що обвинувачений ОСОБА_6 пропонував неправомірну вигоду в сумі три тисячі гривень в судовому засіданні вказав лише свідок ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_10 не назвав конкретну суму запропонованої неправомірної вигоди, зазначив, що це було чи три чи п`ять тисяч гривень. Свідок ОСОБА_11 показав, що у його присутності ОСОБА_6 не пропонував працівникам поліції будь-яку неправомірну вигоду.
Протокол огляду місця події від 14 травня 2021 року також не доводить, що ОСОБА_12 пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду, оскільки в ньому лише зафіксовано як стоять автомобілі Рено Дастер, д.н.з. НОМЕР_1 , та ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 на відрізку дороги Т-02-02.
Дані, вказані в наданих стороною обвинувачення рапорті працівника поліції від 15 травня 2021 року та протоколі огляду предмету від 16 травня 2021 року, спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери.
Так, в зазначеному протоколі огляду зазначено, що ОСОБА_6 «провокує працівників поліції», однак конкретно не вказано яким чином відбуваються ці провокації. Також вказано, що « ОСОБА_6 пропонує працівникам поліції неправомірну вигоду у розмірі 3000 гривень, які він зобов`язується віддати через тиждень», хоча на відеозаписі такого не було.
А тому, оцінюючи докази з точки зору їх достатності, суд прийшов до висновку, що доказів, на які посилається сторона обвинувачення, недостатньо для доведення, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить скасувати вирок, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді 2 роки обмеження волі.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд помилково виправдав ОСОБА_6 , оскільки належно не врахував відео із нагрудних камер працівників поліції, покази ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які зазначили, що ОСОБА_6 пропонував неправомірну вигоду за не складання відносно нього протоколу про адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 126 КУпАП працівнику поліції, що стало приводом для складення рапорту та підставою для проведення досудового розслідування.
Разом з тим, суд безпідставно взяв до уваги покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які посприяли уникнути відповідальності ОСОБА_6 .
Також прокурор зазначає, що суддя ОСОБА_1 не могла приймати участь, як головуюча, у розгляді даного кримінального провадження, так як приймала участь у розгляді протоколу про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_6 та закрила провадження по даній справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу зі змінами прокурора захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки судом повно і об`єктивно досліджено всі докази та належно мотивовано висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, що зокрема підтверджується на відеозаписах спілкування обвинуваченого із працівниками поліції.
Також доказів упередженості судді ОСОБА_1 при розгляді даного провадження апелянтом не наведено, а тому вирок не може бути скасований.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить скасувати вирок через неправильну оцінку зібраних доказів, а також через те, що суддя ОСОБА_1 також розглядала адмінпротокол щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 130 КпАП України, по факту, де обвинувачений ОСОБА_6 робив пропозицію поліцейському щодо нескладання адмінпротоколу, в ході розгляду допитувала свідків та оглядала технічні носії, що є і в кримінальному провадженні, і визнала невинуватим ОСОБА_6 , а тому й обґрунтована підозра щодо упередженості судді, проте остання не заявила самовідвід, а про розгляд суддею адмінпротоколу стало відомо лише в ході судових дебатів, а тому не було змоги заявити відвід даному судді, захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечили проти апеляційної скарги прокурора, оскільки розгляд суддею адмінпротоколів жодним чином не вплинуло на об`єктивність прийнятого рішення, а дослідженні докази не довели винуватість обвинуваченого, дослідивши доводи апеляційної скарги зі змінами та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про істотне порушення норм КПК при розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції та невідповідність висновків суду фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що суддею ОСОБА_1 в ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 було розглянуто протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України щодо ОСОБА_6 та провадження по справі 14.07.2021 закрила, в ході розгляду даної адмінсправи також допитувались ті ж свідки, що і в кримінальному провадженні і переглядався відеозапис із нагрудних камер, про дану обставину стало відомо стороні обвинувачення лише в ході виступу в дебатах сторони захисту, а тому були позбавлені можливості заявити відвід судді, хоча прокурор вважає, що є всі підстави для висновку про упередженість судді ОСОБА_1 і вона підлягала би відводу, так як самостійно не заявила собі самовідвід.

Значені обставини, на думку апеляційного суду, дають законні підстави сумніватися в неупередженості судді ОСОБА_1 , так як суддя в даному випадку мала б бути відведена за наявності у прокурора можливості скористатися правом на відвід.

В даному випадку є всі підстави для застосування ст. 415 КПК України, щодо призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Щодо інших доходів апеляційної скарги прокурора, то апеляційний суд не вбачає підстав для переоцінки висновків суду і прийняття апеляційним судом рішення про винність чи невинуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , і ухвалення нового вироку, так як судове рішення підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді, через сумніви у неупередженості судді.

Проте, доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам заслуговують на увагу і наведені доводи мають бути ретельно перевірені в ході нового судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 409, 415, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовільнити частково.

Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 02.12.2021 щодо ОСОБА_6 скасувати, через істотне порушення норм КПК України, та призначити судовий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4