Справа № 634/74/17
Провадження № 1-кп/634/7/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.11.2021смт Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківськоїобласті в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000506 від 15.12.2016 року за звинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, маючого малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
17.03.2000 Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України ( в ред. 1960 року) до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочене на 2 роки, штраф 680 грн.;
14.02.2001 року Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.229-6, 43 КК України ( в ред. 1960 року) до 2 років 1 місяця позбавлення волі, дод. міри: ст.14 лікування від наркоманії; 23.12.2002 року звільнений, Харківська виправна колонія (№43) - відбуття терміну покарання;
22.10.2005 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном строком 2 роки;
21.11.2008 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України штраф 850 грн.;
30.05.2012 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15- ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.307, ч.2 ст. 309, ст.70 КК України остаточно до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 3 роки. 04.12.2012 перегляд вироку апеляційним судом Харківської області, призначено покарання остаточно 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
07.07.2014 року звільнений з місць позбавлення волі відповідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27.06.2014 року, згідно ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
15.03.2016 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком 2 роки; 10.10.2016 року ухвалою апеляційного суду Харківської області вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 15.03.2016 змінено. Остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що в ніч з 14.12.2016 на 15.12.2016 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, маючи мету на незаконне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, протиправно і повторно проник через хвіртку вхідних воріт на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Потім шляхом спилу навісного замка проник до гаражу, який розташований на території домоволодіння ОСОБА_9 , де з приміщення гаража викрав б/в майно, а саме:
-б/в алюмінієвий бідон ємністю 40 л з кришкою;
-б/в алюмінієвий бідон ємністю 25 л з кришкою;
-б/в частина від алюмінієвої кришки;
-б/в алюмінієві санки виготовлене з алюмінію, загальною вагою 14 кг, вартість якого оцінено як брухт металу алюміній та згідно висновку товарознавчої експертизи №6512 від 22 .12.2016 року, проведеної експертом товарознавцем НДЕКЦ, становить 336 грн.;
-б/в металеву сокиру, без держака;
- б/в металеву наковальню;
- б/в металеву саморобну гантелю;
- б/в металевий автомобільний шприц;
- б/в металевий автомобільний цепок;
- б/в металевий кондиціонер;
- б/в металевий непрацюючий кип`ятильник;
- б/в металевий тримач для раковини в кількості 2 шт.;
- б/в водяний насос пошкоджений;
- б/в металеві клики на бампер в кількості 4 шт., виготовлені з чорного металу, загальною вагою 27 кг., вартість якого оцінено як брухт чорного металу та згідно висновку товарознавчої експертизи №6512 від 22.12.2016 року, проведеної експертом товарознавцем НДЕКЦ, становить 94 грн. 50 коп.
Після чого, ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 430 грн.50 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України відповідно до обвинувального акту згідно вимог ч.1ст.337 КПК України.
Будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав повністю, пояснивши, що крадіжки майна потерпілого не вчиняв. Зранку, але дату він не пам`ятає, збирався їхати до м.Лозова По дорозі до станції в смт. Сахновщина, виходячи з провулка від вулиці Тельмана, зустрів незнайомого чоловіка, одягненого в куртку з капюшоном, який тягнув санки з мішком. Цей чоловік запропонував йому купити залізо за 30-40 грн. Оглянувши метал, купив це залізо щоб перепродати дорожче, так як він ніде не працює, яке відвіз до себе до дому. Незнайомець йому повідомив, що майно не крадене. В м.Лозова він поїхав пізніше, а саме о 10 годині. Ввечері, вже коли він повернувся з м.Лозова, приблизно о 19 20 годині приїхали працівники поліції і сказали, що речі викрадені. Було проведено огляд його домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого потерпілий впізнав свої речі, окрім б/в алюмінієвий бідон ємністю 40 л з кришкою, б/в алюмінієвий бідон ємністю 25 л з кришкою, б/в частина від алюмінієвої кришки, так як цих речей у нього не було. Заяву про надання добровільно згоди на проведення обшуку писав, але вже після його проведення.
Захисник ОСОБА_8 просив суд виправдати його підзахисного за ч. 3 ст. 185 КК України, вказуючи на недопустимість зібраних органом досудового розслідування доказів.
Суд, заслухавши прокурора, який вважав доведеною вину ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, захисника та обвинуваченого, які просили виправдати обвинуваченого за недоведеністю його вини у вчинені даного злочину, вважає, що стороною обвинувачення не доведено вину ОСОБА_10 у злочині, в якому його знинувачують, виходячи з наступного.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , пояснив, що у грудні 2016 року, більш точної дати не пам`ятає, зранку збирався поїхати на рибалку, приблизно о 7- 7:30 год. вийшов на територію свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив на снігу, який випав уночі, чужі сліди взуття від воріт до гаражу. Підійшовши до гаражу, він побачив, що спиляний замок. На місці він виявив, що відсутні металеві та алюмінієві речі. Після чого він про злочин повідомив поліцію. Коли приїхала поліція ,пішли по слідах взуття, які вели до двору ОСОБА_12 , який приймає метал, і до домоволодіння ОСОБА_10 . Увечері знайшли у ОСОБА_12 бідони, гусятницю, а потім у ОСОБА_10 знайшли інші речі, які він впізнав під час огляду.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він проживає по АДРЕСА_4 , не працює, скуповує різні речі і перепродає. Узимку 2016-2017 року, більш точної дати не пам`ятає, вранці на початку 07:00 години незнайомий чоловік приніс два бідони, один більший, а другий менший і кришку від гусятниці. Він спитав у цього чоловіка, чи не крадене це майно, на що незнайомець сказав, що ні. Він заплатив йому і чоловік пішов. Одягнений чоловік був у темну куртку з капюшоном і шарф, так як було холодно.
Того ж дня ввечері приблизно о 21 год. приїхали працівники поліції, через години дві приїхали потерпілий і свідки. Потерпілий під час огляду речей впізнав свої речі. При цьому поліцейські наполягали, щоб вказав він на ОСОБА_10 , але стверджувати, що саме ОСОБА_10 привіз йому речі не може, так як обличчя незнайомого чоловіка він не бачив.
Була проведена очна ставка, на якій ОСОБА_10 був у світлій куртці, а продавав речі чоловік у темній куртці. На очній ставці в ході досудового слідства відмовився від показань, що впізнав ОСОБА_10 і, що речі йому були продані ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що він був понятим при проведенні слідчих дій. Так при огляді місця події території домоволодіння ОСОБА_9 на гаражі був спиляний замок, а на снігу були сліди, які вели до домоволодіння ОСОБА_12 . Також приймав участь у огляді домоволодіння ОСОБА_12 , але він не пам`ятає, що ОСОБА_12 повідомляв працівникам поліції. Потерпілому під час огляду домоволодіння ОСОБА_12 показали деякі речі, які ОСОБА_9 впізнав. Ввечері того ж дня поїхали до домоволодіння ОСОБА_10 , його вдома не було, потім приїхав. ОСОБА_10 добровільно надав згоду на огляд житла. У нього було виявлено деякі речі та санки, які впізнав потерпілий ОСОБА_9 . Подробиць того дня він не пам`ятає, хто про що повідомляв також не пам`ятає.
Свідок обвинувачення ОСОБА_14 та свідок обивнувачення ОСОБА_13 для повторного допиту неодноразово викликалися в судові засідання за адресою, вказаною в обвинувальному акті, але жодного разу вказані свідки у судові засідання не з`явилися. З отриманих судом відомостей вбачається, що судові повістки, які направлялися свідкам, поверталися до суду із відміткою, яка свідчила про невручення судових повісток цим свідкам. Привід свідків також виконано не було. Органом, якому було доручено проведення приводу, або не повідомлялось суд про причини його невиконання або повідомлялось про неможливість виконання приводу.
Отже, судом вжито всіх необхідних заходів як повідомлення свідків, так і забезпечення їх явки у судове засідання шляхом приводу, який виконано не було і причини невиконання суду не повідомлено, а тому суд позбавлений можливості допитати цих свідків обвинувачення у судовому засіданні, забезпечення явки яких покладено на сторону обвинувачення.
На підтвердження винуватості ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, стороною обвинувачення надані такі письмові докази:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2016 року за № 0000506, з якого вбачається, що 15.12.2016 року до Сахновщинського ВП надійшла заява від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , що в ніч з 14.12.2016 на 15.12.2016, саме ОСОБА_10 , маючи мету на незаконне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, протиправно, повторно, шляхом спилу навісного замка проник до гаражу, що розташований на території домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , звідки викрав б/в майно, а саме: б/в два алюмінієвих бідона ємністю 25 л, та 40 л., б/в заднє скло з автомобіля ВАЗ 2101, металеву накувальню, б/в металеву саморобну гантелю, та інші металеві вироби, які належать ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 430 грн. 50 коп.
(т.1, а.с.112)
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.12.2016 року о 08 год. 10 хв., з якого вбачається, що ОСОБА_9 звернувся до органів поліції з заявою про вчинення невідомими особами крадіжки особистого майна з приміщення гаражу, який розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_3 в ніч з 14 на 15 грудня 2016 року.
(т.1 а.с.114)
- протокол огляду місця події та фототаблиця до нього від 15.12.2016 року, складеного слідчим СВ Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 у період часу з 08.30 до 11.20 години у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 за участю власника та з його дозволу, а також з спеціалістом інспектором криміналістом ОСОБА_16 , з якого слідує, що було оглянуто територію домоволодіння ОСОБА_9 , що розташована по АДРЕСА_3 . Територія домоволодіння огороджена шиферним забором, має металеву хвіртку у воротах, пофарбовану зеленим кольором. На території знаходиться житловий будинок шлакоблочної кладки. Зліва від вхідних воріт розташоване підсобне приміщення. При огляді металевого замка встановлено пошкодження дужки замка у вигляді перепилювання. При вході на територію домоволодіння виявлені сліди взуття на снігу. В подальшому при огляді місця події слід, який виявлено веде від будинку потерпілого по смт. Сахновщина до домоволодіння по АДРЕСА_1 . Також виявлено на внутрішній частині воріт правої частини з виходу гаража два сліди папілярних ліній рук, які вилучено на два відрізка липкої скочстрічки та поміщені в паперовий конверт, який опечатано з підписами слідчого, понятих, інспектора криміналіста, та пошкоджений навісний замок з написом EXTRA SPB TOP SECURITY
( т.1 а.с 115 127, 258)
- протокол огляду місця події та фототаблиця до нього від 15.12.2016 року, складеного слідчим СВ Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 у період часу з 19.06 до 19.40 години у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 за участю власника та з його дозволу, з якого вбачається, що було оглянуто територію домоволодіння ОСОБА_17 , що розташоване по АДРЕСА_5 . При вході в гаражне приміщення виявлено та вилучене б/в алюмінієвий бідон ємністю 40 л вагою 6 кг, б/в алюмінієвий бідон ємністю 25 л вагою 5 кг., б/в кусок кришки алюмінієвої вагою 1 кг. Власник домоволодіння ОСОБА_12 пояснив, що 15.12.2016 року близько 06:00 год. вказані речі йому приніс та продав його знайомий ОСОБА_10 , що мешкає по АДРЕСА_1 .
(т.1 а.с.128-133, 260)
- протокол огляду місця події та фототаблиця до нього від 15.12.2016 року, складеного слідчим СВ Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 у період часу з 19.55 до 21.35 години у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 за участю власника та з його дозволу, з якого вбачається, що було оглянуто територію домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де в будинку були виявлені та вилучені наступні металеві речі, а саме: санки пошкоджені б/в; б/в металева сокира; металева наковальня, металеві клики на бампер у кількості 4 шт.; б/в металева саморобна гантеля, б/в металевий автомобільний шприц, б/в металевий автомобільний цепок, б/в кондиціонер металевий, б/в непрацюючий кип`ятильник; б/в металевий тримач 2 шт. для раковин, б/в ключ пошкоджений.
(т.1, а.с.134-140, 259)
- протокол огляду речей, проведеного 16.12.2016 року у період часу з 10:00 год. до 12:00 год, слідчим Сахновщинського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_15 та фототаблиці до нього, встановлено, що огляд проводився в Сахновщинському ВП, розташованого по вул.Поштова, 4 в смт Сахновщина Харківської області, в приміщенні кабінету №4, виробів з чорного металу, вага яких склала 27 кг. , та алюмінієвих виробів загальною вагою 14 кг.
(т.1 а.с.141-147)
- постанова від 15.12.2016 року, складена слідчим СВ Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , згідно якої б/в металевий пошкоджений навісний замок з написом ЕХТRА SPB TOP SECURITY визнаний речовими доказами по кримінальному провадженню №0000506 від 15.12.2016 року. Два папілярних сліди ліній руки на двох відрізках липкої стрічки приєднано до матеріалів кримінального провадження.
(т.1 а.с.148-149)
-постанова від 16.12.2016 року, складена слідчим СВ Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , про визнання речовими доказами по кримінальному провадженню №0000506 від 15.12.2016 року речей, виявлених та вилучених в ході огляду домоволодіння ОСОБА_12 та ОСОБА_10
(т.1 а.с.150-150а)
- висновок експерта №6512 від 22.12.2016 року з якого вбачається, що ринкова вартість майна, як виробів, не була надана, оскільки майно не ідентифіковано. Ринкова вартість майна у якості брухту чорного металу станом на 15.12.2016, масою 27 кг, становить 94 (дев`яносто чотири) грн. 50 коп. Ринкова вартість майна у якості брухту металу алюміній станом на 15.12.2016, масою 14 кг, становить: 336 (триста тридцять шість) грн. 00 коп.
(т.1, а.с.151 - 152)
- висновок експерта дактилоскопічних видів досліджень та обліків відділу криміналістичних видів досліджень Харківського НДЕКЦ МВС України №76 від 23.01.2017 року та ілюстративної фототаблиці до нього з якого вбачається, що на двох відрізках липкої стрічки, представлених на дослідження відкопійовано два сліди пальців рук розмірами 16х28 мм, 17х22 мм. Один слід пальця руки розміром 17х22 мм, відкопійований на відрізку липкої стрічки розміром 31х32, визнаний непридатним для ідентифікації особи. Один слід пальця руки розміром 16х28 мм, відкопійований на відрізку липкої стрічки розміром 34х37 мм, визнаний придатним для ідентифікації особи, що його залишила. Стосовно відповіді на запитання чи придатні та чи залишені сліди пальців рук раніше судимим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженця м.Запоріжжя, мешканця АДРЕСА_1 , то надати відповідь не виявилося можливим, так як дві дактилокарти на ім`я « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », що надані для дослідження, визнані не придатними для порівняльного дослідження.
(т.1 а.с.154-164)
- висновок експерта №654 від 23.12.2016 року з якого вбачається, що вартість заднього скла автомобіля «ВАЗ 2101» з урахуванням зносу, з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, на момент скоєння злочину, тобто станом на 15.12.2016 року склала 200,00 грн.
(т.1, а.с. 165-166)
- висновок експерта дактилоскопічних видів досліджень та обліків відділу криміналістичних видів досліджень Харківського НДЕКЦ МВС України №101 від 30.01.2017 року та ілюстративної фототаблиці до нього вбачається, що слід пальця руки розміром 16х28 мм. відкопійований на відрізку липкої стрічки розміром 34х37 мм, що визнаний придатним для ідентифікації особи, виявлений та вилучений 15.12.2016 року під час огляду місця події гаража, що розташований по АДРЕСА_3 , залишений вказівним пальцем лівої руки « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
(т.1, а.с. 227-238)
- протокол проведення слідчого експерименту від 24.01.2017 року, проведеного в період часу з 16:40 год., до 18:37 год., встановлено, що відеозапис слідчого експерименту міститься на DVD-B дискові.
(т.1 а.с. 239-243)
Найважливішими засадами кримінального провадження є, в тому числі верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, що закріплено в статті 7 КПК України.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно із ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до п. п.1, 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, а також порушення права особи на захист.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України підлягають:
- подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
- вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
- обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
- обставини, що є підставою для звільнення від кримінальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого та прокурора.
Так, згідно стаття 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися:
1) у протоколі;
2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії;
3) у журналі судового засідання.
Статтею 104 КПК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.
Протокол складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:
місце, час проведення та назву процесуальної дії;
особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);
всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);
інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;
2) описової частини, яка повинна містити відомості про:
послідовність дій;
отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;
3) заключної частини, яка повинна містити відомості про:
вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;
спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;
зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
Главою 20 КПК України встновлено порядок проведення слідчих (розшукових дій) при проведенні досудового слідства.
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі ( розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання ( збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Чинним кримінально-процесуальним Кодексом України передбачено, зокрема, наступни слідчі дії: допит, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, отримання зразків для експертизи.
Відповідно до ч. 1 , ч. 6 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Проаналізувавши та оцінивши письмові докази, покладені в основу обвинувачення, суд дійшов висновку, що вони в своїй сукупності підтверджують лише факт викрадення у потерпілого ОСОБА_9 речей, проте вони поза розумним сумнівом з безперечністю не доводять винуватість ОСОБА_10 у скоєнні цього злочину.
Жоден із досліджених в суді доказів, наданих стороною обвинувачення, прямо не вказує на те, що саме ОСОБА_10 скоїв викрадення речей.
Так, Свідок ОСОБА_12 , який є покупцем викрадених речей, у судовому засіданні не підтвердив, що саме ОСОБА_10 здійснив йому продаж цих речей.
Ані виявлені, зафіксовані та вилучені сліди руки на місці злочину, ані сліди взуття, що утворювали по версії слідства доріжку слідів від місці злочину до домоволодіння ОСОБА_10 , не підтверджують, що ці сліди руки та взуття належать ОСОБА_10 , так як сліди взуття слідчим не були зафіксовані та вилучені, а дактилоскопічна експертиза сліду пальця руки, виявлений на місці злочину, проведена без відбирання зразків відбитків пальців рук обвинуваченого ОСОБА_10 , тобто в порушення порядку, передбаченого ст. 245 КПК України. Отже, версія слідства, що сліди взуття належать ОСОБА_10 є припущенням, як і слід пальця руки на місці злочину, так як відсутні відомості про відбирання зразків відбитків лівої та правої руки ОСОБА_10 для дактилоскопічної експертизи на підставі постанови прокурора у відповідності до ст. 141 КПК України.
Отже, висновок експерта дактилоскопічних видів досліджень та обліків відділу криміналістичних видів досліджень Харківського НДЕКЦ МВС України №101 від 30.01.2017 року про належність виявленного та вилученого, а також придатного для ідентифікації особи залишеного на місці злочину сліду пальця руки - пальцу лівої руки « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », є недопустимим доказом, оскільки він був отриманий з порушенням передбаченого порядку та внаслідок порушення права обвинуваченого на захист.
Показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 , які приймали участь в огляді місць події, також не доводять винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки зводяться до фіксації процесуальних дій в ході проведення слідчих дій.
При цьому, протоколи огляду місця подій домоволодінь ОСОБА_12 та ОСОБА_10 не містять відомостей про участь у цих процесуальних діях потерпілого ОСОБА_9 , тоді як у судових засіданнях і обвинувачений ОСОБА_10 і потерпілий ОСОБА_9 разом зі свідком ОСОБА_12 поясняли, що потерпілий ОСОБА_9 приймав участь у даних процесуальних діях та йому пред`являлися речі для впізнання.
Щодо протоколу огляду речей від 16.12.2016 року, то в цьому протоколі не зафіксовано, що проводився огляд речей, які були виявлені та вилучені в ході проведення оглядів місць подій території домоволодінь ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
Даних про повідомлення ОСОБА_10 про підозру матеріали справи не містять, як і не містять протоколи відбору зразків відбитків пальців рук для експертного дослідження, протоколу пред`явлення речей потерпілому для впізнання.
Щодо проведеного слідчого експерименту від 24. 01. 2017 року, то проведений він з грубим порушенням норм чинного кримінально- процесуального законодавства, оскільки протокол слідчого експерименту не містить відомостей повної послідовності дій під час проведення слідчого експерименту, а лише зафіксовано, що відеозапис слідчого експерименту міститься на DVD-B дискові. У протоколі не зазначена особа, яка здійснювала відеозапис, а отже була присутня під час проведення цієї процесуальної дії. Також час проведення експерименту, зафіксований у протоколі, не співпадає з часом, зазначеним у відео.
Крім того, згідно зі ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд приміщення, що здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ст. 234 КПК обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора.
Між тим, як встановлено судом огляд житла ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , яке не є місцем події, у ході якого було вилучені речі, проведено без дозволу слідчого судді.
Посилання прокурора на можливість проведення огляду за згодою власника житла згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 КПК є безпідставним, оскільки ця норма закону не регламентує проведення огляду житла, а встановлює винятки із загального правила (недоторканність житла та іншого володіння особи) - можливість проникнення в житло тільки на підставі ухвали слідчого судді чи за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або у невідкладних випадках, зазначених у ч. 3 ст. 233 цього Кодексу.
Крім того, ч. 3 ст. 233 КПК передбачає обов`язок прокурора, слідчого за погодженням із прокурором невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, який здійснює наступний судовий контроль, у тому числі і матеріалам, якими обґрунтовується необхідність проведення обшуку.
Як вбачається зі справи, всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, після здійсненого 15 грудня 2016 року працівниками правоохоронного органу огляду домоволодінь ОСОБА_12 , ОСОБА_10 орган досудового розслідування не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Тобто, ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук домоволодінь органом досудового розслідування в даній справі отримано не було, в зв`язку з чим суд вважає, що вказані слідчі дії здійснені з порушенням вимог кримінального процесуального закону, передбачених ч. 2 ст. 237, ч. 2 ст. 233 КПК України, а отже отримані внаслідок цих дій докази є недопустимими.
Інші докази, надані стороною обвинувачення, на підтвердження вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення не підтверджують вину ОСОБА_10 поза розумним сумнівом при наявності доказів у даному випадку, які судом визнанні недопустимими.
Ухвалюючи рішення у справі, суд повинен ретельно перевірити доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення. У випадку, якщо суд після такої перевірки відхиляє доводи сторони захисту, він має навести переконливі мотиви такого висновку, які не залишають розумного сумніву у винуватості обвинуваченого. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи. Так, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.
З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 03.02.2021 у справі №761/7897/18.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права.
У справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Судом також враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він раніше неодноразово судимий, має малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посередньо характеризується за місцем реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, стороною державного обвинувачення не доведена, в тому числі поза розумним сумнівом, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України суд вважає необхідним ухвалити у даному кримінальному провадженні виправдувальний вирок, у зв`язку з недоведеністю того, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Згідно ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.368,370,373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю того, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 не обирався.
Речові докази у відповідності до ст. 100 КПК України:
- б/в алюмінієвий бідон ємністю 40 л з кришкою;
- б/в алюмінієвий бідон ємністю 25 л. з кришкою;
- б/в частина від алюмінієвої кришки;
- б/в алюмінієві санки виготовлене з алюмінію, загальною вагою 14 кг;
- б/в металеву сокиру, без держака;
- б/в металеву наковальню;
- б/в металеву саморобну гантелю;
- б/в металевий автомобільний шприц;
- б/в металевий автомобільний цепок;
- б/в металевий кондиціонер;
- б/в металевий непрацюючий кип`ятильник;
- б/в металевий тримач для раковини в кількості 2 шт.;
- б/в водяний насос пошкоджений;
- б/в металеві клики на бампер в кількості 4 шт.
Загальна вага виробів виготовлених з чорного металу складає 27 кг. загальна вага алюмінієвих виробів складає 14 кг. ;
- б/в металевий пошкоджений навісний замок з написом EXTRA S P B TOP SECURITY
повернути володільцю.
Два папілярних сліди ліній руки на двох відрізках липкої стрічки, які долучені до матеріалів справи - залишити в матеріалах справи.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів віднести на рахунок держави.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя-