Справа № 588/159/15-к
провадження № 1-кп/588/2/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тростянці матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, який працює спеціалістом з підтримки інфраструктури інформаційних систем ПрАТ «Монделіс Україна», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 176 КК України,

У С Т А Н О В И В :

До Тростянецького районного суду Сумської області у січні 2015 року надійшов обвинувальний акт, за змістом якого ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 176 КК України, частиною 1 статті 361 КК України, частиною 1 статті 361-1 КК України.
В ході судового розгляду кримінального провадження 06 серпня 2021 року прокурор ОСОБА_3 надав суду погоджений 05 cерпня 2021 року із керівником Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_7 змінений обвинувальний акт, в якому прокурор посилався на необхідність зміни обсягу обвинувачення шляхом виключення з обвинувачення посилання на незаконно здобуті докази, викладені на основі них фактичні обставини (відтворення ОСОБА_4 з власної флешки «Transend» на жорсткий диск нетбука «Acer aspire one» ОСОБА_8 програмного забезпечення, майнові авторські права на яке належить ДП «Єврософтпром», а саме бухгалтерських комп`ютерних програм на платформі 1С:Підприємство: «1С: Enterprise 8.2», «1С: Enterprise 8.2 Server (x86-64)», «1С: Enterprise 8.2 Thin client компанії «1С»), а також фактичних обставин щодо розповсюдження шкідливих програм «Crack» та втручання за допомогою них в роботу автоматизованої системи. Крім того, ураховуючи висновок експертів за результатами комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 156/16 від 13.12.2016 року, яка проведена на стадії судового розгляду, необхідно змінити розмір заподіяної матеріальної шкоди.
Посилаючись на статтю 338 КПК України прокурор ОСОБА_3 виклав у зміненому обвинувальному акті змінене обвинувачення ОСОБА_4 у тому, що він у листопаді 2014 року порушив авторське право ДП «Єврософтпром», зокрема, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив незаконне відтворення на жорсткий диск власного системного блоку комп`ютерних програм, майнові авторські права, на які належать ДП «Єврософтпром», зокрема, бухгалтерських комп`ютерних програм «1С: Enterprise 8.2», «1С: Enterprise 8.2 Server (x86-64)», «1С: Enterprise 8.2 Thin client компанії «1С». Після цього у листопаді 2014 року, точну дату не установлено, ОСОБА_4 , за версією сторони обвинувачення з системного блоку власного персонального комп`ютера дистрибутиви комп`ютерних програм «1С: Enterprise 8.2», «1С: Enterprise 8.2 Server (x86-64)», «1С: Enterprise 8.2 Thin client компанії «1С» відтворив на власну флешку «Transend». Внаслідок вчинення указаних дій ДП «Єврософтпром» було заподіяно матеріальних збитків на суму 54090 грн.
Діяння ОСОБА_4 кваліфіковано в зміненому обвинувальному акті за частиною 1 статті 176 КК України, тобто як незаконне відтворення комп`ютерних програм, що завдало матеріальної шкоди у значному розмірі (а.с.97-103 том 8).
Після долучення до матеріалів кримінального провадження обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , в якому прокурором ОСОБА_3 сформульоване змінене обвинувачення, судом потерпілому ДП «Єврософтпром» було роз`яснено право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
У заяві від 12 жовтня 2021 року директор ДП «Єврософтпром» ОСОБА_9 не висловив підтримки первісного обвинувачення ОСОБА_4 . Стосовно зміненого прокурором обвинувачення за частиною 1 статті 176 КК України, яка є статтею приватного обвинувачення, директор ДП «Єврософтпром» ОСОБА_9 посилаючись на положення частини 4 статті 26 КПК України, просив прийняти відмову ДП «Єврософтпром» від приватного обвинувачення та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 на підставі пункту 7 статті 284 КПК України (а.с.151 том 8).
В указаній заяві директор ДП «Єврософтпром» ОСОБА_9 просив суд її розглянути без участі представника підприємства.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Захисник ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні заяви потерпілого про закриття кримінального провадження з підстав відмови від приватного обвинувачення, посилаючись на те, що прокурор первісне обвинувачення, яке було пред`явлено, у тому числі по статті публічного обвинувачення - 361-1 КК Україна, не мав права змінювати на виключно приватне обвинувачення за частиною 1 статті 176 КК України. На думку захисника з цих підстав суд не має права приймати до розгляду змінений обвинувальний акт. Прокурор у випадку підтримання ним обвинувачення лише за статтею 176 КК України, повинен був не змінювати обвинувачення, а відмовитись від публічного обвинувачення за частиною 1 статті 361-1 КК України, що в такому випадку давало б підстави для закриття кримінального провадження і з підстав відмови потерпілого від приватного обвинувачення за частиною 1 статті 176 КК України, частиною 1 статті 361 КК України, і з підстав відмови прокурора від обвинувачення за статтею 361-1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.
Суд, заслухавши учасників судового провадження вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до частини першої статті 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Прокурор наділений повноваженнями щодо зміни обвинувачення під час судового розгляду з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа (пункт 15 частини 2 статті 36, частиною 2 статті 337, частиною 1 статті 338 КПК України).
Відповідно до частини 2 статті 338 КПК прокурор, дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, повинен виконати вимоги статті 341 кодексу, а саме погодити змінений обвинувальний акт із прокурором вищого рівня.
Кримінальне провадження № 0000649 від 17.11.2014 було розпочато за ознаками частини 1 статті 176 КК України за фактом порушення авторських прав правовласників програмного забезпечення мешканцем м.Тростянець (а.с.163-164 том 1). Указане кримінальне провадження було розпочато за заявою представника ДП «Єврософтпром» ОСОБА_10 про можливе вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована була Тростянецьким РВ УМВС 17.11.2014 за № 3152, в якій було повідомлено про виявлення оголошення у мережі інтернет про надання чоловіком на ім`я ОСОБА_11 послуг, у тому числі з установлення програмного забезпечення 1С (а.с.161, 162 том 1).
У подальшому представник ДП «Єврософтпром» ОСОБА_10 подав заяву до слідчого ОСОБА_12 про порушення авторських прав указаного підприємства, яке є правовласником, і спеціалізується на виробництві, розповсюдженні програмних продуктів лінійки «1С:Підприємство 7.7», «1С:Підприємство 8». В указаній заяві представник ДП «Єврософтпром» просив притягти до передбаченої чинним законодавством відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку з незаконним розповсюдженням, відтворенням комп`ютерних програм на платформі «1С:Підприємство 8» за порушення авторських прав ДП «Єврософтпром» та нанесення матеріальної шкоди (а.с.99-103 том 1).
Також до Єдиного реєстру досудових розслідувань у січні 2015 року були внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 361-1 КК України (за підозрою ОСОБА_4 у розповсюдженні та збуті шкідливих програмних засобів) та за частиною 1 статті 361 КК України (за підозрою у втручанні у листопаді 2014 року ОСОБА_4 в роботу автоматизованої системи та нейтралізуванні її засобу інтелектуального захисту за допомогою використання шкідливого програмного засобу, що призвело до порушення порядку маршрутизації інформації в ній).
Постановою прокурора ОСОБА_13 від 15.01.2015 року указані кримінальні провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень були об`єднані в одне.
Відповідно до первісно пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті від 30.01.2015 року, останній обвинувачувався у вчиненні указаних трьох кримінальних правопорушень, з яких передбачені частиною 1 статті 176 КК України, частиною 1 статті 361 КК України відповідно до пункту 1 статті 477 КПК України належать до кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, а - за частиною статті 361-1 КК України до публічного обвинувачення.
Прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження відповідно до вимог статті 338 КПК України подав до суду змінений обвинувальний акт, який погоджено з прокурором вищого рівня, і в якому зменшив обсяг пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення шляхом виключення з обвинувачення фактичних обставин, які установлені на підставі незаконно здобутих доказах. Змінене обвинувачення містить твердження прокурора лише про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке передбаченого частиною 1 статті 176 КК України.
Оцінюючи доводи захисника ОСОБА_5 щодо неможливості зміни обвинувачення прокурором у кримінальному провадженні, розпочатого в порядку публічного обвинувачення, на кримінальне правопорушення приватного обвинувачення, суд виходить з такого.
Зміст частини першої статті 477 КПК у системному зв`язку із частиною четвертою статті 26 і пунктом сьомим частини першої статті 284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності взагалі, а не за конкретною нормою КК. Інтерес особи, котра зазнала шкоди, у застосуванні процедури кримінального судочинства стосується не юридичної кваліфікації протиправних дій, а самого факту вчинення цих дій щодо неї. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.
Праву потерпілого на таке звернення кореспондує конституційний обов`язок держави в особі компетентних органів захистити порушені права і свободи постраждалої людини в установленій законом формі, зокрема з дотриманням визначеної КПК процедури встановити дійсні обставини справи і в разі підтвердження факту злочинного діяння надати йому юридичну оцінку відповідно до норм КК.
У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у злочинах, перелік яких міститься у частині першій статті 477 КПК, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про непритягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.
Оскільки потерпілий не зобов`язаний юридично оцінювати вчинені щодо нього протиправні дії, то подану ним до правоохоронних органів заяву про злочин без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією варто вважати підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в тому числі в разі відповідної зміни правової оцінки діяння за результатами судового розгляду.
Крім цього, кримінальний процесуальний закон не регламентує конкретного способу звернення потерпілого з заявою, яка зумовлює визначені у частині першій статті 477 КПК правові наслідки. Водночас захист прав і свобод людини як втілення принципу верховенства права вимагає надання переваги внутрішньому змісту юридично значущих дій над зовнішньою формою їх вираження. З огляду на зазначене навіть у разі, якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, відповідна позиція, зафіксована у процесуальних документах, дає підставу для кримінального переслідування особи за злочин приватного обвинувачення.
Під час судового розгляду суд, дотримуючись вимог статті 22 КПК, зобов`язаний забезпечити потерпілому, як і іншим учасникам провадження, необхідні умови для реалізації його процесуальних прав, у тому числі вираження правової позиції, яка може мати вирішальне значення для справи. У подальшому під час прийняття рішення в нарадчій кімнаті суд повинен виходити з відповідної позиції, висловленої на попередніх стадіях процесу і відображеної в наявних у матеріалах справи документах.
У разі зміни прокурором обвинувачення з публічного на приватне суд повинен насамперед виконати загальні вимоги, встановлені статтею 338 КПК. Зокрема, якщо зміна передбачає кваліфікацію дій обвинуваченого як менш тяжкого злочину, головуючий згідно із частиною третьою цієї статті зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення в раніше пред`явленому обсязі. У цьому випадку потерпілого також необхідно поінформувати щодо особливостей кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, у тому числі зумовлених його позицією правових наслідків для провадження.
За таких обставин потерпілий може вільно обрати на власний розсуд один з альтернативно можливих варіантів поведінки: підтримати початково висунуте публічне обвинувачення з кваліфікацією злочину як більш тяжкого; підтримати змінене, тобто приватне обвинувачення; відмовитися від притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності; не вчиняти жодних юридично значущих дій.
Підтримання потерпілим будь-якого з обвинувачень - як початкового, так і зміненого, є проявом його позиції про застосування щодо обвинуваченого заходів кримінальної репресії. Відповідна позиція, а також волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності, з яким особа, що зазнала шкоди, зверталася в будь-якій формі до правоохоронних органів і від якого в подальшому не відмовилася, є підставою для продовження кримінального провадження після зміни його форми з публічної на приватну. В означеному випадку суд наділений повноваженнями ухвалити за результатами судового розгляду обвинувальний вирок із кваліфікацією діяння як злочину, визначеному у частині першій статті 477 КПК.
Якщо ж потерпілий ні перед органами досудового розслідування (прокурором), ні перед судом не порушував у будь-який спосіб питання про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності або ж під час судового розгляду прямо і беззастережно відмовився від обвинувачення, то така позиція тягне припинення кримінального провадження шляхом його закриття на підставі пункту сьомого частини першої та частини сьомої статті 284 КПК (крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством).
Зазначене вище відповідає правовій позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к.
Повертаючись до обставин цього провадження слід зазначити, що прокурор ОСОБА_3 , користуючись правом, наданим КПК України, мав право змінити публічне обвинувачення ОСОБА_4 з більш тяжкого - щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості на приватне обвинувачення лише щодо злочину невеликої тяжкості.
Частина 2 статті 338 КПК передбачає імперативний обов`язок суду долучити змінений обвинувальний акт до матеріалів кримінального провадження, і не містить підстав для відмови суду у прийнятті до розгляду такого обвинувального акту чи повернення його прокурору. Постанова прокурора про відмову від обвинувачення в порядку статті 340 КПК України у цьому кримінальному провадженні до суду не надана, а тому підстав для закриття цього кримінального провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 284 КПК України і втручання у дискреційні повноваження прокурора немає.
ДП «Єврософтпром», яке зверталось до органу досудового розслідування із заявою про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за порушення його авторських прав, після зміни прокурором початкового обвинувачення у відповідь на роз`яснення суду про його право, передбачене частиною 3 статті 338 КПК, не висловив бажання щодо підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі і волевиявлення на притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. Викладене свідчить про те, що суд не може в подальшому розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у межах первісного обвинувачення, а відповідно до статті 337 КПК України повинен розглядати його лише в межах зміненого приватного обвинувачення за частиною 1 статті 176 КК України.
Натомість ДП «Єврософтпром» прямо і беззастережно відмовилося від приватного обвинувачення за частиною 1 статті 176 КК України, що тягне безумовне припинення кримінального провадження шляхом його закриття на підставі пункту сьомого частини першої та частини сьомої статті 284 КПК України. Заперечення сторони захисту проти закриття кримінального провадження з указаних підстав та наведеної позиції потерпілого не має правового значення навіть з метою повної реабілітації обвинуваченого, оскільки в силу імперативних приписів частини 4 статті 26 КПК України та принципу диспозитивності суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення.
У кримінальному провадженні представником потерпілого ОСОБА_10 був поданий цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь ДП «Єврософтпром» 89460 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином (а.с.40, 41 том 1), який на підставі частини 3 статті 129 КПК України, частини 1 статті 326 КПК України підлягає залишенню без розгляду.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема: жорсткий магнітний диск з системного блоку персонального комп`ютера №100710455, флешка ««Transсend» USB3.0, ємністю 64 GB, які вилучені 21.11.2014 під час обшуку у обвинуваченого та жорсткий магнітний диск s/n 22 QEP86XT з нетбуку «Acer aspire one» ОСОБА_8 та видані обвинуваченим 21.11.2014 року кошти в сумі 300 грн. і передані на зберігання ОСОБА_8 повернути володільцям.
Оскільки процесуальні витрати відповідно до статті 124 КПК України стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку, витрати, пов`язані із залученням експертів у цьому провадженні слід віднести на рахунок держави
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись приписами статей 26, 284, 477 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000649 від 17.11.2014, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 176 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі пункту 7 частини першої статті 284 КПК України.
Цивільний позов ДП «Єврософтпром» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної злочином - залишити без розгляду.
Речові докази:
-жорсткий магнітний диск з системного блоку персонального комп`ютера №100710455, флешка ««Transсend» USB3.0, ємністю 64 GB, які вилучені 21.11.2014 під час обшуку у обвинуваченого і передані за квитанцією № 000130 до камери зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області повернути ОСОБА_14 .
- жорсткий магнітний диск s/n 22 QEP86XT з нетбуку «Acer aspire one», який виданий слідчому ОСОБА_15 і переданий за квитанцією №000130 до камери зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області повернути ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
- грошові кошти в сумі 300 грн. (чотири купюри номіналом 50 грн., одна купюра номіналом 100 грн.), які передані на зберігання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважати повернутими володільцю.
Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1