Справа № 756/8509/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1655/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Вишгородського району, с. Пірново, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, не обирали.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вчиненого за наступних обставин.

05 травня 2019 року, близько 18 год. 52 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21112», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись у третій смузі проїзної частини Північного мосту у м. Києві, зі сторони просп. Степана Бандери, у напрямку вул. Бальзака у м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки, порушуючи п.п. 1.5 та 2.3. б) ПДР України, перестроюючись в крайню ліву смугу проїзної частини Північного мосту у м. Києві, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, не надав дорогу мотоциклу «Suzuki» модель «Intruder VZR 1800»р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , що рухався у попутному напрямку в крайній лівій смузі проїзної частини просп. С. Бандери у м. Києві, на яку перестроювався водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21112», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , в порушення вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, здійснив зіткнення із мотоциклом «Suzuki» модель «Intruder VZR 1800», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , котрий після зіткнення упав на асфальтне покриття проїзної частини Північного мосту у м. Києві. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла ОСОБА_10 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з вказаним вироком першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У решті вирок залишити без змін.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_7 додаткове покарання, вимоги ст.55 КК України проігнорував. Всупереч вимогам Загальної частини КК України позбавив обвинуваченого права керувати транспортними засобами на 6 місяців, тоді як відповідно до норми ст.55 КК України додаткове покарання призначається на строк від одного року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження у порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому місцевий суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються. Також не оспорюється учасниками процесу вид та розмір основного покарання, а також застосування положень ст.75 КК України щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи із положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, санкція ч.1 ст.286 КК України (в редакції Закону від № 586-VI від 24 вересня 2008 року, яка діяла на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
При цьому положеннями ч.1 ст.55 КК України визначено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як додаткове покарання на строк від одного до трьох років. Позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткове покарання призначається на строк до десяти років.

Призначивши додаткове покарання у розмірі шести місяців, суд першої інстанції порушив вимоги ч.1 ст.55, ч.1 ст.65 КК України, та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів, враховуючи обставини кримінального провадження в їх сукупності, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, характеризується за місцем проживання та за колишнім місцем роботи позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На переконання апеляційного суду, призначення додаткового покарання у такому розмірібуде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи сторони захисту про те, що ч.1 ст.55 КК України не визначено нижньої межі строку додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є неспроможними.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначено як основне покарання на строк від двох до п`яти років або додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Аналіз ст.55 КК України свідчить, що додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є різновидом позбавлення права займатися певною діяльністю і мінімальний строк на який його може бути призначено є 1 рік.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідністю застосування більш суворого покарання.

Таким чином, апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 підлягає задоволенню, авирок місцевого суду скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухваленням в цій частині вироку апеляційного суду.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У решті вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим із моменту вручення копії вироку.

Головуючий:

Судді: