ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/548/21 Номер провадження 11-кп/814/1010/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відерконференції кримінальне провадження № 0000138 за апеляційною скаргою прокурора Оржицького відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року,

встановила:

Цією ухвалою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сазонівка Оржицького району Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною освітою, розлученого, проживаючого: АДРЕСА_1 , судимого:
03.02.2021 Оржицьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 383 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік,
обвинуваченого за ч.2 ст. 345 КК України,
обвинувальний акт у кримінальному провадженні повернуто прокурору.

Таке рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, а викладення змісту встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та інші відомості не є висуненням обвинувачення.
Крім цього вказав, що обвинувальний акт не містить зазначення місця вчинення злочину, оскільки місце зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_9 не є тотожним місцю нанесення ним тілесних ушкоджень працівнику поліції.
Також в обвинувальному акті не зазначено мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.
При цьому вважає обвинувальний акт незрозумілим, так як він містить скорочення та абревіатури, не передбачені КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК є неправильними, оскільки обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зміст обвинувального акту містить інформацію про місце вчинення кримінального правопорушення, зазначені мотиви кримінального правопорушення. При цьому вважає, що зазначення в обвинувальному акті мети кримінального правопорушення не є обов`язковим, так як мета не міститься в диспозиції статті, має факультативне значення і підлягає тлумаченню через призму наявності прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, наслідком у вигляді спричинення ушкодження, причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком, а також спеціального мотиву - у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Також зазначив, що посилання суду на незрозумілі скорочення та абревіатури вважає безпідставним, так як обвинувальний акт містить загальноприйняті скорочення та абревіатури, які використовуються у тому числі судом при складанні документів, ухваленні рішень.

Вважає, що недоліки зазначені судом в ухвалі є несуттєвими і не перешкоджають для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З системного аналізу вказаних вище норм вбачається, що в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, проте, відносно формулювання обвинувачення та інших складових обвинувального акта немає в законі будь - яких застережень чи вимог, тобто зазначається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор. Спосіб же викладення формулювання обвинувачення та правильність зазначення інших відомостей може бути предметом оцінки суду лише під час судового розгляду кримінального провадження, який відповідно, до вимог ст. 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист з огляду на суперечливість або незрозумілість суті обвинувачення, від якого має захищатися особа.

Перевіривши матеріали справи та обвинувальний акт, колегія суддів не вбачає невідповідностей обвинувального акта вказаним вище вимогам закону, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення.

Саме ж формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить дані щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми та мотиви вини.

При цьому, якщо вина є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу злочину, то мотив і мета факультативні ознаки суб`єктивної сторони складу злочину (оскільки вони не є обов`язковими для будь-якого складу злочину), водночас при визначенні складу конкретного злочину, передбаченого КК України, можуть бути обов`язковими, кваліфікуючими або привілейованими.

Якщо мотив та мета не зазначені у диспозиції статті (частини статті) Особливої частини КК України, то для кваліфікації злочину необхідно з`ясувати позицію законодавця при конструюванні суб`єктивної сторони складу даного конкретного злочину. Це відбувається за загальним правилом шляхом тлумачення норм КК України.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України, характеризується тільки умисною виною. Крім того, для суб`єктивної сторони цього злочину характерним є умисел, поєднаний зі спеціальним мотивом, а саме з нанесенням працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень саме у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків.

Вказані ознаки, а саме: умисел та мотив вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення в обвинувальному акті зазначено.

Щодо не зазначення мети злочину, то, оскільки диспозиція ч.2 ст. 345 КК України не передбачає обов`язкового встановлення мети вчинення цього кримінального правопорушення, наявність чи відсутність у формулюванні цієї ознаки не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення та відповідно не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Не знайшли свого підтвердження і висновки суду про відсутність в обвинувальному акті зазначення місця вчинення кримінального правопорушення, оскільки в обвинувальному акті вказано місце зупинки ОСОБА_9 , де і відбувалася подія. Будь-яких даних про те, що учасники події переміщалися та тілесні ушкодження працівнику поліції були завдані в іншому місці, що позбавляє суд встановити місце вчинення кримінального правопорушення, обвинувальний акт не містить.

Що стосується твердження суду про вживання у обвинувальному акті скорочень, то Український правопис, яким встановлено загальноприйняті і загальнообов`язкові правила щодо способів передачі мови на письмі, дозволяє вживати скорочені назви - абревіатури. Вказані в обвинувальному акті абревіатури не перешкоджають правильному сприйняттю викладеного тексту та відповідно до ст. 314 КПК України не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.

З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає перешкод для призначення кримінального провадження за обвинувальним актом щодо ОСОБА_9 до судового розгляду.

За таких підстав апеляційна скарга прокурора є обгрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Оржицького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4