№ провадження 1-кс/495/3051/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого відділення №1 СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001491 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 15.12.2021 року надійшло клопотання слідчого відділення №1 СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001491 від 13.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
12.12.2021 о 17.44 год. до відділення поліцii №1 Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 12.12.2021 о 17.43 год. за адресою: Саратський район, с. Михайлівка, вул. Миру, збили пішохода жінку.

Під час виїзду СОГ встановлено, що 12.12.2021 о 11:43 год. автомобіль марки «RENAULT», модель «Kangoo» д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця м. Кілія Одеської області, рухаючись в центрі с.Михайлівка, по вул. Миру на автодорозі "Одеса-Ренi" здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку с. Михайлівка Білгород-Дністровського району, Одеської області. В результаті дорожньо-транспортноi пригоди пішохід отримала тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, перелому лівої ключиці зі зміщенням, перелому сідалiшньої кісті, перелому кресця, перелому верхньої лужноi впадини, рваноi рани губи та госпіталізована до КП "Саратська ЦЛ" Саратської селищної ради.

За даним фактом 13 грудня 2021 року внесенно відомості до Єдиного реестру досудових розслідувань за №0001491 за злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

12.12.2021 в ході огляду мiсця дорожньо-транспортноi пригоди тимчасово вилучено транспортний засіб: автомобіль марки «RENAULT», модель «Kangoo» д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ5151 належить ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений автомобіль постановою слідчого вiд 13.12.2021 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на тимчасове зберігання до майданчику, розташованого за адресою: Одеська область, м.Арциз, вул.Транспортна, 2-Б.

Під час розслідування кримінального правопорушення виникла необхідність у проведенні судово - автотехнiчних експертиз, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме, на автомобіль марки «RENAULT», модель «Kangoo» д/н НОМЕР_2 .

Вилучений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та міг зберегти на собі його сліди.

З огляду на викладене, керуючись вимогами ст.ст. 40, 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, з метою додержання розумних строків досудового розслідування та досягнення дієвості цього провадження, слідчий просив клопотання задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки «RENAULT», модель «Kangoo» д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ5151 належить ОСОБА_4 .

Позиції сторін.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про накладення арешту на майно розглядається за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник у майна у судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, надали заяву у якій просили клопотання розглядати без їх участі.

Мотивація суду.
Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні № 0001491 від 13.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В клопотанні слідчий просив на підставі положень ст.ст. 131-132, 167, 170, 171 КПК України накласти арешт на наступне майно: автомобіль марки «RENAULT», модель «Kangoo» д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ5151 належить ОСОБА_4 .

У клопотанні, поданому 15.12.2021 метою накладення арешту визначено необхідність збереження речового доказу та проведення судово-автотехнічних експертиз.

В ході дослідження клопотання не встановлено як саме зазначене майно співвідноситься із завданням арешту майна, тобто запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Також слідчий суддя зазначає, що в матеріалах клопотання відсутня постанова про призначення судово-автотехнічних експертиз.

Постанова слідчого про визнання майна речовим доказом містила лише опис установлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування, за якими з критеріїв ст.98 КПК України автомобіль визнано речовим доказам, отже слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що слідчий в розумінні вимог ст.132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те,що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, не врахував ймовірний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділення №1 СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001491 від 13.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1