233 № 233/5188/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000353 від 07 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся прокурор Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000353 від 07 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Зазначене клопотання обґрунтовує тим, що 07 березня 2016 року невстановлена особа, знаходячись на ринку «Ювілейний» м. Костянтинівка, Донецької області таємно викрала мобільний телефон який належав ОСОБА_5 спричинивши останній матеріальний збиток на суму 5200 грн.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 07 березня 2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000353 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування.

По даному кримінальному провадженню проведено ряд слідчих та процесуальних дій: проведено огляд місця події, допитано потерпілу, свідків. Вживались заходи спрямовані на встановлення місцезнаходження викраденого мобільного телефону. Слідчим за погодженням з прокурором в порядку ст. 246, 268 КПК України направлялось клопотання до слідчого судді апеляційного суду, однак у задоволенні клопотання відмовлено.

Крім того, вживались заходи щодо встановлення особи яка може бути причетною до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Однак проведеними заходами на теперішній час встановити особу, яка вчинила кримінальний проступок не виявилось можливим, жодній особі не повідомлено про підозру.

На підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, прокурор просить закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000353 від 07 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд клопотання без її участі, заперечувала щодо його задоволення.

Вислухавши прокурора, перевіривши надані матеріали клопотання у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000353 від 07 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, слід відмовити.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України , цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України , прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ст. 25 КПК України, визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі Михалкова та інші проти України зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі Євген Петренко проти України (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 ... для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, допиту усіх осіб, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З наданих суду матеріалів вбачається, що 07 березня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України за № 0000353 за фактом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_5 . В цей же день проведено огляд місця події, допитано потерпілу та свідка. Постановою прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 10 липня 2020 року визначено підслідність кримінального провадження за сектором дізнання. Замінено порядок досудового розслідування відповідно до Глави 25 КПК України. Надавалось доручення на проведення слідчих, розшукових дій у порядку ст. 40 КПК України.

Жодної іншої слідчої дії не проведено, процесуальні рішення з приводу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не ухвалювались. Також, не було отримано дозволу слідчого судді на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, а саме про з`єднання телефонного номеру, яким користувалась абонент ОСОБА_5 .

Крім того, необхідно відзначити, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось впродовж березня 2016 року по листопад 2021 року, водночас суддею встановлено, що в межах вказаного провадження неодноразово надавалися доручення на проведення слідчих дій, однак такі в поновному обсязі не виконані. В матеріалах кримінального провадження містяться рапорти надані на виконання доручення на проведення слідчих та розшукових дій датовані лише 2016 роком. Останній раз доручення на встановлення особи причетної до скоєння кримінального правопорушення, місця розташування камер відео спостереження надавалось 14.08.2020 року на виконання якого 24.08.2020 отримано рапорт про неможливість виконання доручення. Тобто більше року по кримінальному провадженню не проведено жодної слідчої дії.

Тому на думку суду, вказане досудове розслідування не може вважатись ефективним, ретельним, безстороннім, сумлінним та таким, що спрямоване на виконання завдань кримінального провадження.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 не погоджується з клопотанням прокурора про закриття кримінального провадження оскільки бажає встановлення винної особи та повернення належного їй майна, про що свідчить її заява (а.с. 22).

Наявність можливості закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

За наведених обставин, закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України не відповідатиме, як завданням кримінального провадження, так і засадам його забезпечення.

Керуючись ст. ст. 284, 314, 369, 372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000353 від 07 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1