Справа № 185/243/22
Провадження № 1-кс/185/250/22
11 лютого 2022 року м.Павлоград
Клопотанням слідчий порушує питання про накладення арешту на майно, яке підлягає спеціальній конфіскації, а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , власником якої є підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони її відчуження.
Досудовим розслідуванням встановлено, що за умовами попередньої змови ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в невстановлений досудовим розслідуванням час, та місті, придбали із невстановленого досудовим розслідуванням джерела психотропну речовину обіг якої обмежений - метаамфетамін, який в подальшому за допомогою власного транспорту перевезли та почали розфасовувати та відповідно до умовленої домовленості, незаконно зберігали, та збували психотропну речовину жителям міста Павлограда, Дніпропетровської області.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті психотропної речовини обіг якої обмежений - метаамфетамін, вчинені повторно та кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 16487826 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної спільної часткової власності, підстава виникнення права власності на 1/4 частку власності вищевказаної квартири є свідоцтво про право власності, № НОМЕР_1 від 03.10.2006 року зареєстроване Павлоградським житвідділом.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за вчинення якого, може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, є необхідність накладення арешту на майно підозрюваного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Стороною кримінального провадження доведено достатні підстави вважати, що з метою забезпечення арешту майна необхідно розглянути дане клопотання без участі власника майна.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим у клопотанні зазначено, що арешт зазначеного майна необхідно здійснити у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за вчинення якого, може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Згідно ч.10,11ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно,гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі,в тому числі кошти та цінності,що знаходяться на банківських рахунках чина зберіганні у банках або інших фінансових установах,видаткові операції,цінні папери,майнові,корпоративні права,щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді,суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно,якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача,крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до приписів ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1)правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом 2частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням,неправомірної вигоди,яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку,передбаченому пунктом4частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 16487826 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної спільної часткової власності, підстава виникнення права власності на 1/4 частку власності вищевказаної квартири є свідоцтво про право власності, № НОМЕР_1 від 03.10.2006 року зареєстроване Павлоградським житвідділом.
З огляду на вказані обставини, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а слідчим були доведені ризики, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме майно, що на праві власності належить підозрюваному, може призвести до його відчуження, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на зазначене майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.
На підставі викладеного, керуючись ст.170,172,173,174 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони її відчуження.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, підозрюваним, обвинуваченим, третіми особами, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали, та виконується негайно слідчим.

Слідчий суддя ОСОБА_1