Справа № 487/13/22
Провадження № 1-кп/487/267/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання по застосування примусових заходів виховного характеру відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки ст.Кам`яний міст Первомайського району Миколаївської області, громадянки України, українки, з неповною середньою освітою, навчається на 1 курсі Миколаївського професійного промислового ліцею, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась,-
- у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.190 ч.1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
малолітньої особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_3
його законного представника ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання заступника прокурора Окружної прокурату м.Миколаєва ОСОБА_7 про застосування до малолітньої ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, у вигляді застереження.
В клопотанні зазначено, що 10.11.2021року приблизно о 15 год.00 хв. неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності перебувала разом із потерпілою ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_3 , де в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_3 з метою власного незаконного збагачення під приводом необхідності виконання шкільних домашніх завдань, шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_8 марки « Redmi» модель Redmi Note 9 Forse Green 4/128 GB вартістю 4131 грн.50 коп.
Після чого , ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі з метою уникнення покарання з боку матері ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 4131 грн.50 коп.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила протиправне суспільне-небезпечне діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою(шахрайство).
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до малолітньої ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України , у зв`язку з недосягненням останньою віку кримінальної відповідальності та просив про його задоволення, вважав необхідним застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження , посилаючись на те, що ОСОБА_3 вчинила суспільно небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, у віці 15 років, тобто не досягла віку з якого , відповідно до ч.2 ст. 22 КК України, може наставати кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, що було ним вчинене, тому відповідно до ст.ст. 498 КПК України, ч.2 ст. 97 КК України, до малолітньої ОСОБА_3 слід застосовуються примусові заходи виховного характеру, які передбачені ч.2 ст. 105 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо застосування відносно неї примусових заходів виховного характеру.
Суду підтвердила, що згодна із обставинами , викладеними у клопотанні відносно скоєння нею суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
У вчиненому вона розкаялась.
В судовому засіданні законний представник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру не заперечувала.
В судовому засіданні захисник проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру не заперечував.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного:
Так, дії ОСОБА_3 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ст.190 ч.1 КК України.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно ст.22 КК України, не досягла віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.
Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до п. 1, 2 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусовий захід виховного характеру у виді застереження. Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;
3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України , на момент його вчинення не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, враховуючи думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що є підстави для застосування до ОСОБА_3 заходів виховного характеру у вигляді застереження.
Питання щодо речового доказу вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування до малолітньої ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1