Справа № 201/8262/21
Провадження № 1-кп/201/375/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001909 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України;

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001909 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у кримінальному проступкі за наступних обставин.

01.09.2011 року ОСОБА_8 , набула права власності на земельні ділянки кадастровими номерами № :01:073:0049 та № :01:073:0050 з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, площею 0,1000 га. кожний, на підставі договорів, які посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_9 .

В літку 2012 у невстановлений слідством дату та час ОСОБА_3 познайомився з ОСОБА_6 та між ними склалися довірливі відносини.

10.08.2012 ОСОБА_3 діючи на підставі довіреності від своєї доньки ОСОБА_10 , на підставі посвідченої приватним нотаріусом ДМНО ~ ОСОБА_11 довіреності від 02.08.2012 за № 1140 уклав з ОСОБА_6 договори купівлі продажу земельних ділянок зареєстрованими в реєстрі правочинів за №2410 та №2404 з кадастровими номерами №:01:073:0049 № :01:073:0050 на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області площею 0,1000 га, кожний, які посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_12 за які отримав грошові кошти у сумі 160 800 грн.

Після підписання договору ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_3 оригінали Державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯЖ №132898 від 08.07.2008 та ЯЖ №132879 від 08.07.2008, на яких приватний нотаріус відповідно до ст.. 126 Земельного кодексу України здійснив напис, щодо переходу права власності за ОСОБА_6 та передав оригінали договорів купівлі продажу земельних ділянок. В той же день приватний нотаріус ОСОБА_13 внесла дані про укладання зазначених договорів купівлі продажу до Державного реєстру правочинів.

В подальшому у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 25.10.2018, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення майнової шкоди ОСОБА_6 шляхом обману, а саме на переоформлення за своєю донькою ОСОБА_10 раніше проданих ОСОБА_6 , земельних ділянок з кадастровими номерами №:01:073:0049, № :01:073:0050.

Так, 25.10.2018 ОСОБА_3 на підставі довіреності від ОСОБА_10 звернувся до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_2 із заявою, шодо нібито втрати первинних договорів купівлі продажу земельних ділянок від 01.09.2011 року з кадастровий номер № :01.073:0049 та № :01:073:0050 та видачу їх дублікатів, достовірно знаючи, що оригінали правовстановлюючих документів ним були передані приватному нотаріусу ОСОБА_12 при укладанні договорів купівлі - продажу з ОСОБА_6 , ввівши приватного нотаріуса ОСОБА_14 в оману.

На підставі заяв від ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_14 25.10.2018, будучи введеною в оману, видано дублікати договору купівлі продажу земельних ділянок кадастровий номер № :01:073:0049 та № :01:073:0050 з цільовим призначенням - для індивідуального дачного будівництва, що розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, площею 0,1000 га.

На підставі вищевказаних дублікатів договорів купівлі - продажу земельних ділянок 25.10.2018 приватним нотаріусом ОСОБА_14 , введеною в оману ОСОБА_3 , було зареєстровано право власності на земельні ділянки кадастровий номер №:01:073:0049 та №:01:073:0050 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 1255 та № 1256 відповідно за ОСОБА_10 , спричинивши таким чином ОСОБА_6 майнову шкоду у сумі 160800 грн., що більше ніж у 100 разів перевищую неоподаткований мінімум доходів громадян та є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_3 25.10.2018 року перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_2 діючи умисно шляхом обману, зареєстрував за своєю дочкою - ОСОБА_10 право власності на земельні ділянки кадастровий номер № :01:073:0049 та № :01:073:0050, які ним попередньо були відчужені на користь ОСОБА_6 чи завдав останньому майнову шкоду у сумі 160800 грн., що більше ніж у 100 разів перевищую неоподаткований мінімум доходів громадян та є великим розміром.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кваліфіковано прокурором за ч. 2 ст. 192 КК України як завдання майнової шкоди шляхом обману без ознак шахрайства.

В підготовчому судовому засіданні представник потерпілого заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що прокурором невірно кваліфіковано дії обвинуваченого, які очевидно підпадають під ознаки злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, так як спричинено велику шкоду і внаслідок дій обвинуваченого донька останнього фактично набула право власності на земельні ділянки.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання представника потерпілого посилаючись на те, що на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінки доказам, має вирішувати усі питання в межа висунутого обвинувачення та перевіяє на відповідність акта вимогам ст. 291 КПК України. Так як обвинувальний акт в межах пред?явленого обвинувачення відповідає цим вимогам, то підстав для його повернення не має.

В той же час захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку з тим, з моменту дій, які інкриміновані ОСОБА_3 пройшло більше трьох років і строки давності притягнення до кримінальної відповідальності сплили.

Прокурор підтримав клопотання обвинуваченого, посилаючись на те, що це право останнього і суд, в межах висунутого обвинувачення, повинен вирішити це клопотання за наявності підстав визначених законом, задовольнити його. Що стосується клопотання представника потерпілого про повернення обвинувального акта, то просив в його задоволенні відмовити, так як дії обвинуваченого вірно кваліфіковано. Так, згідно вимог земельного законодавства право власності на земельну ділянку набувається з моменту реєстрації цього права в органах земкадастру. Таку реєстрацію потерпілим проведено не було, а отже він не набув права власності на земельні ділянки. Таким чином, діями обвинуваченого спричинено шкоду в розмірі коштів, які сплачені потерпілому, однак ознаки шахрайства відсутні для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 190 КК України.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України і, зокрема, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим має відповідати правовій кваліфікації кримінального правопорушення, так як правильна кваліфікація дій обвинуваченого є логічним продовженням викладених обставин кримінального правопорушення.

Як вказано вище, прокурором, при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено, що приватним нотаріусом ОСОБА_14 , яка введена в оману ОСОБА_3 , було зареєстровано право власності на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_10 .

Тобто, внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_10 набула права власності на земельні ділянки.

Стаття 190 КК України передбачає відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), в той час як ст. 192 КК України передбачає відповідальність за заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.

Тобто обидва ці склади правопорушення заподіюють шкоду потерпілому, однак відмінною ознакою цих складів правопорушення є те, що у випадку шахрайства винна особа набуває право на майно (незалежно в своїх інтересах чи інтересах третьої особи), а у випадку передбаченого ст. 192 КК України набуття права на майно чи заволодіння ним відсутнє.

Оскільки з обставин описаних прокурором в обвинувальному акту випливає, що внаслідок дій обвинуваченого його донька набула права власності на земельні ділянки, то в діях обвинуваченого очевидні ознаки шахрайства, а тому кваліфікація дій обвинуваченого не відповідає фактичним обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Доходячи такого висновку, суд звертає увагу, що при прийнятті даного рішення суд не досліджував жодного доказу, не вдався до оцінки доказів, їх належності чи допустимості, не встановлював фактичні обставини кримінального правопорушення і не кваліфікував дії обвинуваченого, а лише вказав на те, що обставини викладені прокурором суперечать кваліфікації дій, яка прокурором надана, що свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Доводи прокурора і захисту на те, що потерпілий не набув права власності на земельні ділянки, так як не зареєстрував це право у встановленому законом порядку суд приймає до уваги, однак це не свідчить про відсутність ознак шахрайства і діях обвинуваченого, так як по-перше, внаслідок цих дій набуто право на майно, а по-друге, закон не обмежує набувача земельної ділянки у строках реєстрації свого права власності. Потерпілий міг вчинити такі дії в будь-який час після укладення договору купівлі-продажу, однак позбавлений такої можливості в даний час внаслідок дій обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з підстав невірної кваліфікації дій, які описані в обвинувальному акті, суд не може вирішити питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку зі спливом строків давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України повернути прокурору ОСОБА_4 для усунення недоліків викладених в ухвалі.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 28.01.2022 о 12:00 годині

Суддя: ОСОБА_1