ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2619/21 Справа № 178/556/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 рокубуло продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 жовтня 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що раніше обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинувачених має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинувачених на свободу. Підстав для зміни, скасування, обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час не встановлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисниця ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову, якою обрати стосовно обвинувачених більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 тривалий строк перебуває під вартою - з 12 березня 2021 року, має на утриманні бабусю та дядька інваліда, має постійне місце мешкання, має неофіційну роботу.
ОСОБА_8 тривалий строк перебуває під вартою - з 12 березня 2021 року, має на утриманні бабусю та дядька інваліда, має постійне місце мешкання, має неофіційну роботу, має цивільну дружину.
Захисниця вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував вказані обставини.
Захисниця зазначає, що посилання прокурора на те що потерпілий ОСОБА_9 боїться обвинувачених, не відповідає дійсності, враховуючи те, що потерпілий кремезний чоловік під два метри зросту, і раніше був судимий за ст. ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України, а обвинувачений ОСОБА_8 невисокого зросту, нормальної статури, обвинувачений ОСОБА_7 середнього зросту, худорлявий.
Захисниця вважає, що для ОСОБА_8 , ОСОБА_7 достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Захисниця ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просила проводити розгляд справи без її участі.
Жоден з інших учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому вони обвинувачуються.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вони можуть вдатись до спроб переховуватись від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків, з огляду на те, що розгляд вказаного кримінального провадження наразі не завершено, тому ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів не приймає доводи захисника щодо відсутності ризику переховування обвинувачених, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Колегія суддів не приймає доводи захисника щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, оскільки не вбачає надмірної тривалості тримання обвинувачених під вартою у світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні бабусю та дядька інваліда, має постійне місце мешкання, має неофіційну роботу, і ОСОБА_8 має на утриманні бабусю та дядька інваліда, має постійне місце мешкання, має неофіційну роботу, має цивільну дружину, оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в їх поведінці.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , можуть вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в обвинувальному акті, вони раніше притягувались до кримінальної відповідальності, тобто, мають схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4