Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/834/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 Слідчий суддя Подільського районного суду м.Києва ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0001304, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.2 ст.189, ч.4 ст.190 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кірове, Дніпропетровської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000104, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження за номером №0001304, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 190 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснює Подільська окружна прокуратура м. Києва..
Під час досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 о 14 год. 04 хв. 18.01.2022 затримано та 19.01.2022 повідомлено про підозру.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з корисливих мотивів, маючи на меті отримання значних прибутків на постійній основі, шляхом вчинення злочинів, вирішив створити організовану злочину групу з метою заволодіння грошима громадян, шляхом обману, до складу якої в різний час уввійшли ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та невстановлені слідством особи.
Вищевказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зорганізувалися в стійке злочинне об`єднання для вчинення злочинів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_10 , як керівнику організованої групи, свідомо виконуючи всі його вказівки.
Для досягнення кінцевої мети злочинної діяльності особистого збагачення, ОСОБА_10 , маючи умисел на заволодіння чужим майном на свою користь, на користь співучасників та третіх осіб, на постійній основі, володіючи організаторськими здібностями, розробив план готування і вчинення злочинів.
Загальний план злочинної діяльності полягав у шахрайському заволодінні чужим майном шляхом залучення грошових коштів громадян України (інвесторів/вкладників), шляхом введення їх в оману, зокрема повідомлення останнім неправдивої інформації про гарантовану можливість отримання надприбутків на ринку віртуальних активів (криптовалюти), а саме її купівлі та подальшого продажу за ціною вищою від закупівельної та арбітраж трафіку, який є різновидом онлайн-бізнесу, суть якого також полягає в покупці і подальшому перепродажі раніше купленого трафіку на більш вигідних умовах.
Фактично, після одержання грошових коштів від громадян на певні електронні гаманці та банківські рахунки підконтрольні учасникам організованої групи, ніякі послуги інвесторам/вкладникам не надаються, а грошові кошти розподіляються між членами організованої групи.
Крім цього, ОСОБА_10 запровадив другий етап шахрайства, який полягав у оплаті комісії для виведення грошових коштів інвестору, після надходження, яких будь-які послуги не надавались, а грошові кошти розподіляються між членами організованої групи.
Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненні організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання від 5 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази. Крім цього, під час досудового розслідування проводились негласні слідчі (розшукові) дії, якими зафіксовано злочинні дії підозрюваних. На даний вказані докази підлягають розсекреченню та долученню до матеріалів кримінального провадження.
Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення нормальної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у справі, необхідно застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з підстав наведених у клопотанні.
Сторона захисту вважає, що клопотання та підозра, яка вручена підозрюваному ОСОБА_4 є необґрунтованими, просять відмовити в задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 має молодий вік, раніше не судимий, добре характеризується з місця реєстрації, де проживав з батьками, про що надали суду відповідну характеристику.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.
Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження за номером №0001304, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 190 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснює Подільська окружна прокуратура м. Києва.
Під час досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України о 14 год. 04 хв. 18.01.2022 ОСОБА_4 затримано та 19.01.2022 повідомлено про підозру.
Підозра підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, допитами потерпілих, іншими письмовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
У справі Маккей проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи Медведев та інші проти Франції зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. с ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують істотні і достатні причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою .
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою підтверджується наявність ознак кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_4 .
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що такі дії цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину.
Так, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, позитивну характеристику з місця проживання та реєстрації, раніше не судимий.
Сукупність встановлених у судовому засіданні обставин з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту свідчить, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Крім того, у силу ст. 177 КПК слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; репутацію підозрюваного.
Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення, у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням відповідних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132, 176-179,181,183,193,194,196, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого Подільського УП ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0001304, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.2 ст.189, ч.4 ст.190 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з забороною залишати місце свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду у визначений час;
- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- не залишати місце проживання, а саме адресу: АДРЕСА_2 , з 19 год. 00 хв. до 07 год.00 хв.
- заборонити спілкуватись з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Звільнити ОСОБА_4 негайно з під-варти із зали суду.
Строк дії ухвали встановити до 20 березня 2022 року, в межах строку досудового розслідування.
Термін дії покладених обов`язків, а також термін дії ухвали визначити, до 20 березня 2022 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання в Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.
Виконання ухвали покласти на слідчого Подільського управлінню поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1