Справа № 487/5682/21
Провадження № 1-кс/487/4838/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000223 від 21.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на тимчасово вилучене 17.08.2021 в ході огляду частини пішохідного тротуару напроти будинку № 45 по вул. Троїцькій в м. Одесі, майно а саме: розбитий мобільний телефон марки «Samsung», який складається з чотирьох частин та яким користується ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтоване тим, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України: є матеріальними об`єктами, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Посилаючись на забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказу злочинної діяльності, подальшого проведення його огляду, прокурор просила накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.
В судовому засіданні прокурор не була присутньою, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За правилами ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом (ч. 1 ст. 168 КПК України).
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. п.1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).
Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000223 від 21.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи призначеним згідно наказу начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) за від 01.07.2021 № 241-о на посаду заступника начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) біоресурсів старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Західного округу (Миколаївська та Одеська області); згідно наказу начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 14.07.2021 №250-о на посаду начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду та рослинного світу Одеської області Управління державного екологічного нагляду (контролю) біоресурсів старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області); згідно наказу начальника Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 02.08.2021 №261-о на посаду тимчасового виконувача обов`язків начальника Управління державного екологічного нагляду (контролю) біоресурсів старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південно-Західного округу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), за попередньою змовою групою осіб з визначеною нею особою-посередником ОСОБА_6 , діючи умисно, вимагали та одержали 27.07.2021 приблизно о 16 год. 00 хв. біля кафе «Смачно» по вул. Одеська, 2д в с. Коблеве Миколаївської області для себе неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США від директора ТОВ «Сінай Ойл» ОСОБА_7 та 17.08.2021 приблизно о 15 год. 00 хв. у кафе-барі «Сказка Рестарт» по вул. Троїцька, 45 в м. Одеса для себе неправомірну вигоду в сумі 4000 доларів США від директора ТОВ «Сінай Ойл» ОСОБА_7 , а всього в сумі 5000 доларів США, за вчинення в інтересах останнього дій з використанням наданого службового становища ОСОБА_5 , за невтручання у діяльність АЗС ТОВ «Сінай Ойл» по вул. Остапа Вишні, 92/А в м. Миколаєві та незастосування штрафних санкцій.
17.08.2021 о 15 год. 52 хв. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, напроти будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 45, затриманий ОСОБА_4 . У ході затримання ОСОБА_8 розбив об підлогу мобільний телефон марки «Samsung», який йому належить.
Старшим слідчим Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_9 17.08.2021 проведено огляд частини ділянки пішохідного тротуару напроти будинку АДРЕСА_1 .
Як вбачається з протоколу огляду від 17.08.2021 в ході проведення огляду зазначеної вище місцевості вилучено мобільний телефон марки «Samsung» (який складається з чотирьох частин), що належить ОСОБА_10 . Мобільний телефон поміщено та запаковано у сейф-пакет № S2050195.
18.08.2021 старшим слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні.
Існує обґрунтоване припущення, що вилучений в ході огляду мобільний телефон марки «Samsung», який був розбитий ОСОБА_6 під час його затримання, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зазначене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та існує необхідність його збереження, у зв`язку із чим на нього необхідно накласти арешт.
Не підлягає задоволенню клопотання в частині визначення місця зберігання зазначеного вище майна, оскільки суд розглядає лише клопотання про арешт майна, а питання, пов`язанні зі зберіганням речових доказів врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучене 17.08.2021 в ході огляду частини пішохідного тротуару напроти будинку АДРЕСА_1 , майно а саме: розбитий мобільний телефон марки «Samsung» (складається з чотирьох частин), яким користується ОСОБА_4 .
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1