Справа №:761/1799/16-к
Провадження №: 1-кп/755/1111/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2021 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м.Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

за участю захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0002636 від 25.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.1 ст.408 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.1 ст.408 КК України та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.125 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в підготовче судове засідання не з`явилась про день, час та місце підготовчого судового засідання були повідомлені повістками, причини неявки останніх суду не відомі, а тому виходячи з вимог ст.325 КПК України, суд вважає за можливе проведення підготовчого судового засідання у відсутність потерпілих.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 під час підготовчого судового засідання заперечили проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому заявили клопотання про повернення обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального закону України, через неконкретність формулювання обвинувачення зокрема, щодо суб`єкта, об`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторони, в тому числі кваліфікуючих ознак інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав письмове клопотання адвоката ОСОБА_13 про повернення обвинувального акту.

Згідно мотивів, наведених захистом обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачення повинно бути сформульовано повно, чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією, що зумовлено, зокрема, необхідністю забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати, від якого обвинувачення захищатись, та з огляду на висунуте їй обвинувачення обирати правову позицію захисту.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 , серед іншого обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.257 КК України, а саме: участь в озброєній банді з метою нападу на підприємства, установи, організації та на окремих осіб та у вчинюваних нею нападах. Разом з тим, банда вважається створеною з моменту досягнення її учасниками згоди щодо вчинення першого нападу за наявності планів щодо подальшої спільної злочинної діяльності такого ж характеру та за умови, що об`єднання набуло всіх обов`язкових ознак банди. Однак, обвинувальний акт не містить відомостей про досягнення згоди учасниками банди на вчинення першого нападу, про наявність планів щодо подальшої спільної злочинної діяльності, про детальний розподіл ролей між членами банди, що є її обов`язковою ознакою. Крім того, з об`єктивної сторони бандитизм включає вчинення трьох альтернативних дій: 1) організація банди; 2) участь у банді; 3) участь у нападі, вчиненому бандою. Натомість, при формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_8 у вказаному злочині, сторона обвинувачення посилається лише на констатацію певних фактів, без конкретизації діянь обвинуваченого по кожній із форм бандитизму, а тому, зміст формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 за ст.257 КК України не містить об`єктивну сторону вказаного кримінального правопорушення.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України, то орган досудового розслідування, зазначивши певні факти, не конкретизував мотиву та мети ОСОБА_8 при вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що свідчить про відсутність викладу суб`єктивної сторони цього складу злочину та як наслідок неконкретність обвинувачення в цій частині.

Крім того, обґрунтовуючи клопотання захист зазначає, що ОСОБА_8 серед іншого обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.2 ст.219 КК України, однак при формулюванні обвинувачення в цій частині відсутні відомості, які б вказували на наявність конкретних кваліфікуючих ознак по кожному із наведених кримінальних правопорушень, при цьому також, органом досудового розслідування не зазначено відомостей щодо часу, місця, інших обставин, в тому числі попередньої зорганізованості осіб у стійке об`єднання для вчинення цих злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, направлених на досягнення спільного плану.

Разом з тим, захист зазначив, що відомості щодо мотивів вчинення злочинів, є обставиною, яка підлягає обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.91 КПК України.

Наведені вищезазначені захистом обвинуваченого ОСОБА_8 обставини стосуються неконкретності формулювання в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_8 , що на думку захисту свідчить про невиконання органом досудового розслідування завдань кримінального провадження, визначених у ст.2 КПК України, порушення загальних засад кримінального провадження, зокрема, принципів верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя, а також порушення міжнародних стандартів у галузі судочинства, які послідовно стверджують про необхідність роз`яснення кожному, кого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього, що є гарантією права на справедливий розгляд.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 , також, заперечив проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та підтримав клопотання адвоката ОСОБА_13 про повернення обвинувального акту прокурору в порядку ст.291 КПК України, поряд з цим, також зазначив, про наявність суттєвих порушень норм КПК України, в тому числі, які регулюють правила підслідності справи, що унеможливлює розгляд даної справи, а тому просив повернути обвинувальний акт прокурору.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали клопотання своїх захисників.

Обговоривши в підготовчому судовому засіданні клопотання захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам КПК України, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення вищезазначених клопотань та обвинувачених, які підтримали клопотання захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно з положеннями ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акта, що є межами судового розгляду.

Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.

У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).

Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).

Таким чином, обвинувачення повинно бути сформульовано повно, чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією. Це обумовлено, зокрема, необхідністю забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати від якого обвинувачення захищатись, та з огляду на висунуте їй обвинувачення обирати правову позицію захисту.

Наведених вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акта у кримінальному провадженні №0002636 від 25.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.1 ст.408 КК України та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.125 КК України органом досудового розслідування дотримано не було.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 серед іншого обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.257 КК України, а саме: організація озброєної банди з метою нападу на підприємства, установи, організації та на окремих осіб, участь у такій банді та вчинюваних нею нападах.

З об`єктивної сторони бандитизм полягає у вчиненні трьох альтернативних дій, а саме: 1) організація банди; 2) участь у банді; 3) участь у нападі, вчинюваному бандою.

Разом з тим, при формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, стороною обвинувачення лише констатовано певні факти, при цьому не конкретизовано дії обвинуваченого ОСОБА_8 щодо конкретної форми бандитизма, тобто формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 за цією статтею не містить об`єктивну сторону кримінального правопорушення, що є обов`язковою складовою складу злочину та підлягає з`ясуванню під час судового розгляду та перевірці доказами.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК України, то його правова кваліфікація зазначена як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила бандитизм, вчинений організованою групою.

Разом з тим, така правова кваліфікація дій ОСОБА_8 не відповідає сформулюваному обвинуваченню.

Так, із суб`єктивної сторони розбій характеризується прямим умислом, при цьому, обов`язковими елементами суб`єктивної сторони вказаного злочину є мета збагачення за рахунок заволодіння чужим майном і корисливий мотив.

Однак, у формулюванні обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України, орган досудового розслідування, зазначивши певні факти, не конкретизував мотиву та мети ОСОБА_8 при вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що свідчить про відсутність викладу суб`єктивної сторони цього складу злочину, що як наслідок потягло неконкретність обвинувачення в цій частині, що потребує з`ясування та перевірки доказами під час судового розгляду.

Також, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, організованою групою, орган досудового розслідування так і не зазначив в обвинуваченні відомості щодо часу, місця вчинення злочину, інших обставин, в тому числі не зазначено про попередню зорганізованість осіб у стійке об`єднання для вчинення цих злочинів, що об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, та дій спрямованих на реалізацію плану, для досягнення спільної мети і результату відомого всім учасникам групи. При цьому, формулювання обвинувачення в цій частині містить неконкретність та суперечить правовій кваліфікації, вказаній у обвинувальному акті.

Наведене свідчить про поверховий підхід при формулюванні обвинувачення за даною статтею, що є неприпустимим, оскільки відсутність відомостей щодо об`єктивної сторони складу злочину, свідчить про недотримання органом досудового розслідування вимог ст. 91 КПК України, що потягло неконкретність обвинувачення, яке підлягає з`ясуванню та перевірці доказами під час судового розгляду.

Суперечливим також є формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та правова кваліфікація дій останніх за ч. 3 ст. 146 КК України.

Так, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачуються в незаконному позбавлені волі людини, вчиненому з корисливих мотивів щодо двох чи більше осіб, із застосуванням зброї, вчиненому організованою групою осіб, тобто за ч. 3 ст. 146 КК України.

Відповідно до сформульованого обвинувачення в цій частині до потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було застосовано насильство, небезпечне для життя та здоров`я, в тому числі нанесенні удари. Разом з тим, формулювання обвинувачення не містить відомостей про те, в чому саме полягало таке насильство по відношенню до потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , із зазначенням кількості ударів, завданих потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , при цьому, також не розмежовано конкретних дій кожного з обвинувачених при нанесені тілесних ушкоджень кожному потерпілому.

Крім того, сформулюванне обвинувачення щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 містить конкретні прізвища осіб, які за версією обвинувачення входили до складу створеної банди та виконували відповідні відведені їм ролі при вчиненні нападів, однак обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні стосовно таких осіб до суду не направлено, тобто їх процесуальний статус не визначено, а так само відсутні відомості про рух кримінального провадження стосовно останніх та їх обвинувачення.

Таким чином, наведені вище обставини дають підстави дійти висновку, що сформулюване обвинувачення щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у такий спосіб, на переконання суду, свідчить про невиконання органом досудового розслідування завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, порушення загальних засад кримінального провадження, зокрема, принципів верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя й інших, а також порушення міжнародних стандартів у галузі судочинства, які послідовно стверджують про необхідність роз`яснення кожному, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього, що є гарантією права на справедливий розгляд.

Крім того, виклад в такий спосіб формулювання обвинувачення в обвинувальному акті дає суду підстави вважати, що органом досудового розслідування не виконано вимоги ст. 291 КПК України при складанні такого процесуального документа, а також про ігнорування вимог ст. 91 КПК України щодо обов`язкового доказування у кримінальному провадженні події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та іншого.

Викладене в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 формулювання обвинувачення за своєю суттю є заздалегідь незрозумілим, що є прямим порушенням права на захист обвинувачених, оскільки останні у будь-якому разі повинні бути чітко обізнаними про характер висунутого щодо них обвинувачення та обрати власну правову позицію захисту.

Необхідно зауважити, що за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому виявлені недоліки обвинувального акта перешкоджають судовому розгляду та є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому, суд враховує, що положення ст.338 КПК України передбачено можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Незважаючи на те, що ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26.10.2016 року, яка залишена без змін 24.01.2017 року ухвалою Апеляційного суду м.Києва було повернуто обвинувальний акт прокурору з тих самих підстав, прокурором не було усунуто вищезазначені недоліки та не виконано вимоги ст.291 КПК України.

Таким чином, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.1 ст.408 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.125 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

Поряд з цим, слід зазначити, що при затвердженні обвинувального акту мають бути дотримані вимоги КПК України щодо затвердження обвинувального акту належним прокурором, після завершення досудового розслідування, яке має здійснюватись з дотриманням правил підслідності.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.109, 110, 290, 291, 293, 314, 372, 376, КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Клопотання адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Повернути прокурору обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002636 від 25.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст.146, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.1 ст.408 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.125 КК України, для усунення недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу України.
Під час підготовчого судового засідання клопотань щодо обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не заявлено.

Повний текст ухвали буде проголошено 16.12.2021 року о 13 годині 50 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:

Судді: 1. 2.