Справа № 495/387/22
№ провадження 1-кс/495/176/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 20.01.2022 року надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001544 від 29.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
28.12.2021 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що на швейній фабриці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дві невстановлені особи шляхом розбиття скла проникли на територію фабрики та скоїли крадіжку волокно-оптичного кабелю.

За даним фактом 29.11.2021 розпочато досудове розслідування за №0001544 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України.

З метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню у вигляді арешту майна, на підставі чого слідчий просив клопотання задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився.

Мотивація суду.
Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0001544 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В клопотанні слідчий просив на підставі положень ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170-172 КПК України накласти арешт на кабель діаметром 1 см, довжиною 79.8 метрів, діаметром 1,3 см, довжиною 6.8 метрів, діаметром 0,7 см, довжиною 39.8 метрів, діаметром 0,5 см, довжиною 3,2 метра, які упаковано до полімерного пакету, який надійно упакований та зафіксований хомутом білого кольору, № Е217197756; фрагменти відрізку кабелю та металевих частин, які упаковано до сейф-пакету № SUD 4023262; кусачки з червоною рукояткою, які упаковано до сейф-пакету № SUD 2009219 із зазначеним змістом; кусачки з чорною рукояткою з помаранчевими вставками, які упаковано до сейф-пакету № SUD2009220 із зазначеним змістом.

Зазначене майно було вилучено в результаті проведення огляду місця події за адресою: одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Вокзальна 17 А від 28.12.2021.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету накладення арешту, зазначене майно не визнано речовим доказом, є тимчасово вилученим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч.7 ст.115 КПК України при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Зважаючи на те, що майно було вилучено 28.12.2021, а клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про накладення арешту на майно датується 29.12.2021, однак відповідно до відтиску штампу прийняття вхідної кореспонденції Білгород-Дністровського міськрайонного суду клопотання надійшло до слідчого судді лише 20.01.2022, тобто поза межами встановленого КПК України строку, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001544 від 29.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1