Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/774/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження №0010804, за апеляційною скаргою прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2021 року, якою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, маючого початкову загальну освіту, розлученого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , таким, що не має судимостей,
кримінальне провадження про скоєння суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, у стані неосудності закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_6 ,

- адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
В підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 заявила клопотанням про закриття кримінального провадження стосовно її підзахисного ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. ст.190 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.
Відповідно ухвали суду першої інстанції, клопотання захисника задоволено та закрито кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав, що у кримінальному провадженні № 0010804 після повідомлення про підозру і до направлення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 до суду сплинув строк досудового розслідування, встановлений п.4 ч.3 ст.219 КПК України, який не продовжувався і не зупинявся. ОСОБА_7 не підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а тому згідно п.10 ч.1 ст.284 КПК України дане кримінальне провадження підлягає закриттю.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції від 13.10.2021 скасувати через істотні порушення вимог кримінального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування свої вимог зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суду взагалі не враховано, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 , до суду вперше надійшло 27.03.2019. Після тривалого розгляду справи, 24.03.2021 кримінальне провадження повернуто прокурору на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України. Крім того, судом не вказано, дату коли на його думку сплили строки досудового розслідування.

Вказує на те, що продовження строків досудового розслідування з метою ознайомлення сторін з матеріалами досудового розслідування, складання, затвердження та звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, не передбачено, що свідчить про те, що здійснення вказаних дій не входить в строк досудового розслідування.
Посилаючись на зазначене, а також на Порядок надсилання інформації про осіб у кримінальних провадженнях та електронних копій судових рішень щодо осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, затвердженого спільним наказом Генерального прокурора України та Державною судовою адміністрацією України № 82/108 від 14.08.2014, вважає, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не пропущений, а складання та затвердження клопотання та звернення з ним до суду, здійснено в межах строків досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався повністю, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).
Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотньої дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).
В інтерпретації ж до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК).
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно ч.4 ст.219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.
Згідно з частиною 5 статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Відповідно до статті 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно з положеннями статті 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).
Судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК є усталеною у діяльності не тільки Верховного Суду, а й судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі Вищого антикорупційного суду ( ухвала Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2020 року та ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 991/6516/20).
Отже кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням до суду з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.
З аналізу вище вказаних законодавчих норм та враховуючи, що оскільки клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України складено поза межами визначених процесуальних строків, рішення суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону.

З матеріалів наданих до апеляційного суду, а саме з даних клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 31.12.2018 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 22.01.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Таким чином, з 22.01.2019 почав відлік двомісячного періоду проведення досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, визначений ч.1 ст. 219 КПК України.

22.03.2019 ОСОБА_7 повідомлено про закінчення досудового розслідування та надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення, з якими того ж дня останній ознайомився.

Однак, зважаючи на чітко визначені кримінальним процесуальним законом строки, 22.03.2019 стороною обвинувачення мало бути складено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки після повідомлення ОСОБА_7 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України та у відповідності до параграфу 4 глави 24 цього Кодексу не продовжувався.

При цьому, в межах строку досудового розслідування клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру мало бути направлено до суду, оскільки саме з цією подією КПК України пов`язує закінчення строку досудового розслідування.

Не зважаючи на це копію клопотання з реєстром матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , останнім, а також його представником ОСОБА_9 та захисником ОСОБА_8 отримано 20.08.2021.

Клопотання складено слідчим та затверджено прокурором лише 20 серпня 2021 року, тобто вказане клопотання було затверджене поза межами строку досудового розслідування, а до суду надійшло 27.08.2021 відповідно до штемпелю вхідної кореспонденції суду.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню продовжувався у встановленому законом порядку, що є порушенням норм кримінального процесуального закону під час складання відповідного клопотання.

Оскільки клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру є процесуальним рішенням, яким прокурор завершується досудове розслідування, про що вказує ч.4 ст.110 КПК України, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що складення та затвердження вказаного клопотання відбулось поза межами строку досудового розслідування, що і є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КК України у підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи наведене, доводи прокурора про скасування ухвали суду першої інстанції та призначення судового розгляду за обставин, зазначених в апеляційній скарзі, є безпідставними та не ґрунтуються на зазначених вище вимогах кримінального процесуального закону.

Крім того посилання прокурора на те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 до суду вперше надійшло 27.03.2019, а після тривалого розгляду справи 24.03.2021 повернуто прокурору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодні підтверджуючі цьому дані в матеріалах справи відсутні та до апеляційної скарги не надані. Навіть якщо і 24.03.2021 кримінальне провадження повернуто прокурору, як зазначає останній в апеляційній скарзі, то знову ж з 24.03.2021 по 27.08.2021 прокурором не було здійснено всіх дій відповідно до норм чинного КПК України.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції та призначення нового розгляду, як про те просить прокурор, колегія суддів не убачає.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2021 року, якою кримінальне провадження № 0010804 про скоєння ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у стані неосудності закрито на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4