ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/28/20 Номер провадження 11-кп/814/810/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною середньою освітою, раніше судимого:
- 09.11.2020 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.263 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставин
Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з часу затримання ОСОБА_6 .

Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_6 , яким він засуджений за ч. 2 ст.263 КК до одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК з випробуванням строком на один рік - виконувати самостійно.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ОСОБА_6 та ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодувння матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 25038 грн., а також витрит на поховання в розмірі 2740 грн., а всього 27778 (двадцять сім тисяч сімост сімдесят вісім) грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду в розмірі 274962 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 25038 грн. (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 моральну шкоду в розмірі 274962 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ОСОБА_6 та ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 50076 грн. (п`ятдесят тисяч сімдесят шість) грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 моральну шкоду в розмірі 249924 (двісті сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 16 коп.

Скасовано арешти , вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнаний винним за вчинення злочину за таких обставин.

29.10.2019 року близько 22-ї години 20 хвилин, в темний час доби, по автомобільній дорозі Полтава-Олександрія від м. Кременчук у напрямку м. Полтава рухався автомобіль марки RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, проїжджаючи 39-й кілометр вищевказаної автодороги, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 14.2 в) та п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перед зміною напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також у тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, розпочав маневр обгону автомобіля RENAULT MAGNUM, державний номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перетнувши при цьому лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), виїхав на смугу, призначену для руху транспортних засобів у зустрічному напрямку, де скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що рухався у зустрічному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки ВАЗ- 11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та пасажир переднього сидіння вищевказаного автомобіля ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , отримали тілесні ушкодження , які потягли смерть.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 728 від 11.12.2019 року причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 10.1, 14.2 в) та 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України,

Порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_6 знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та він, ОСОБА_6 , мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали
Апеляційний перегляд здійснюється за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні
Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційні скарзі просить вирок суду щодо нього змінити в частині стягнення моральної шкоди , зменшивши її розмір.

На переконання апеляційних вимог обвинувачений вказує на ряд пом`якшуючих покарання обставин , часткове відшкодування шкоди потерпілим , позитивні характеристики його особи , зокрема те , що має на утримуванні двох неповнолітніх дітей. При цьому зазначає , що судом йому призначено реальну міру покарання у виді 5 років позбавлення волі , що значно ускладнить виплату такої суми моральної шкоди.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати через м`якість призначеного покарання і постановити новий , яким призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами строком на 3 роки , посилаючись при цьому , що злочин , вчинений обвинуваченим віднесено до категорії тяжких , судом не зазначено , в чому ж виразилося активне сприяння в розкритті злочину.

Позиція учасників судового провадження
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах адвокат , його апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити. Просили відмовити у задоволенні апеляції прокурора.

Прокурор апеляційну скаргу процесуального прокурора підтримав та просив задовольнити , проти задоволення апеляції обвинуваченого заперечував.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження ,перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який він засуджений , ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку.

Фактичні обставини по справі в апеляційних скаргах не оспорюються , не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень статті 404 ч.1 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання , колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку , призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , особу обвинуваченого , обставини , що пом`якшують покарання , відсутність обставини , що його обтяжує , та призначив покарання в межах санкції статті.

Отже призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Усі обставини , на які посилається прокурор , у повній мімі враховані судом при призначенні покарання і будь-який нових , вагомих обставин автором апеляції не наведено.

Не може погодитись колегія суддів також і з доводами апеляційної скарги обвинуваченого щодо занадто великої суми моральної шкоди , яка була з нього стягнута.

Відповідно до норм ст. 128 КПК України, які кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається із змісту вироку , приймаючи рішення про стягнення моральної шкоди , суд першої інстанції відповідно до вимог статей 23, 1167 ЦК України , врахував характер дій обвинуваченого , отримання моральних та фізичних страждань потерпілими .

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, з`ясував характер та обсяг страждань потерпілих , характер немайнових негативних наслідків, що настали для них , а також інші обставини провадження, що впливають на вирішення питання про стягнення моральної шкоди.

При цьому , вимоги потерпілих судом задоволено частково і розмір моральної шкоди на їхню користь з обвинуваченого стягнуто у значно меншому розмірі ніж ними заявлено в позовній заяві.

А тому підстав ще зменшувати розмір моральної шкоди , колегія суддів не вбачає.

При цьому , суд першої інстанції навів у вироку належні і достатні мотиви прийнятого ним в цій частині рішення, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку , що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України , є законним , обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства , які послугували б підставою для скасування судового рішення , колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого і прокурора слід залишити без задоволення , а вирок суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 без змін.

У зв`язку з набранням вироку законної сили взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення , а особою, яка перебуває під вартою - у той же самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4