Провадження №1-кс/369/2804/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000068 від 20.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України -,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження № 0000068 від 20.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в якій просить:
скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 06.10.2021 року винесену дізнавачем сектору дізнання ВП №5 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000068 від 20.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
В обґрунтування доводів та вимог скарги адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що 06.10.2021 року дізнавачем сектору дізнання ВП №5 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000068 від 20.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Заявник вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим передчасно, досудове розслідування не проведено, та не перевірено всі обставини викладених в заяві про вчинення злочину.
Учасники процесу, повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились.

08.12.2021 року адвокатом ОСОБА_3 подано заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 107 КПК України, застосування технічних засобів фіксування судового розгляду даного питання не здійснювалося.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим кодексом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю детективом рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Частиною 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
З аналізу положень ст.110 КПК України вбачається, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.
В ході судового розгляду скарги встановлено, що Бучанським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області 20.01.2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
06.10.2021 року дізнавачем сектору дізнання ВП №5 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000068 від 20.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку.
Прийняте слідчим рішення про закриття кримінального провадження мотивоване тим, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено та допитано ряд свідків, в тому числі було проведено одночасні допити раніше допитаних осіб, та встановлено, що покази потерпілої не підтверджуються показами інших свідків в частині способу отримання нею тілесних ушкоджень.
При дослідженні матеріалів скарги, слідчим суддею встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження, винесена 06.10.2021 року у кримінальному провадженні №0000068 є невмотивованою, має суто формальний характер, зокрема, в ній не зазначено конкретних слідчих дій, проведених в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження.
Враховуючи викладене, з метою виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 28, 40, 220, 284, 303, 307, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000068 від 20.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України- задовольнити.
Скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 06.10.2021 року винесену дізнавачем сектору дізнання ВП №5 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000068 від 20.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1