Справа № 361/6140/21
Провадження № 1-кп/361/864/21
В И Р О К
Іменем України

======================================================================
27 жовтня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001041 від 11.06.2021 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Горохолино Богородчанського району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, такого, що має двох малолітніх дітей доньку ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.03.2021 Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за ст. 126-1 КК України до 2-х місяців арешту, звільнений 11.05.2021 по відбуттю строку покарання звільнено із Державної установи «Івано-Франківська» УВП № 12.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, при таких обставинах.

Судом визнано доведеним, що 11.06.2021, приблизно о 14 годині 10 хвилині

ОСОБА_4 реалізовуючи свій протиправний намір направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та очевидців, розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, через відкриту хвіртку паркану проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , та у невстановлений спосіб проник до будинку, розташованому на даній території домоволодіння, звідки таємно викрав 2060 гривень та мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «STA-L22», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1485 гривень 33 копійки, після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним за власним розсудом, завдавши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди в сумі 3585 гривень 33 копійки.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині за обставин, викладених у зміненому обвинувальному акті й описовій частині вироку визнав повністю, у вчиненому розкаявся. Показав, що він дійсно 11.06.2021 в обідній час, скориставшись відкритою хвірткою на територію домоволодіння, розташованого в

с. Княжичі Броварського району Київської області, проник всередину будинку, звідки таємно викрав гроші в сумі 2060 гривень та мобільний телефон синього кольору, марки на даний час вже не пам`ятає, і з викраденим майном з місця злочину зник.

Про себе обвинувачений повідомив, що в нього є постійне місце проживання, на утриманні має двох малолітніх дітей, на даний час жалкує про вчинений злочин і усвідомив неправомірність своїх дій, зробив належні висновки, запевняючи, що подібного більше скоювати не буде, наразі готовий понести покарання. Просив суворо не карати і не позбавляти його реально волі.

Покази обвинуваченого є послідовними й логічними, відповідають фактичним обставинам справи, не викликають у суду сумніву. Оскільки ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за ч. 3 ст. 185 КК України та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння ним змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими частиною третьою статті 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, внаслідок яких потерпілій ОСОБА_8 завдано майнову шкоду, і такі його дії правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, особою обвинуваченого, характером і ступенем суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставинами, що пом`якшують і обтяжують покарання. А також суд приймає до уваги і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить із принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , - щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що вчинений ним злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, правову позицію прокурора про призначення покарання, не пов`язаного із ізоляцією його від суспільства, думку потерпілої яка у своїй письмовій заяві зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов подавати не буде, просила призначити покарання не суворе і без позбавлення волі, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, дані про його особу, наявність пом`якшуючих обставин покарання та відсутність обтяжуючих обставин покарання, наявність постійного місця проживання, за яким характеризується позитивно, де проживає спільно із дружиною та двома малолітніми дітьми, зі слів до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою працював неофіційно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи всі перераховані обставини, а також те, що ОСОБА_4 визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, його критичне ставлення до скоєного ним злочину і готовність нести покарання за вчинений злочини, відшкодування шкоди шляхом повернення потерпілій викраденого майна, вказують на те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, зробив для себе належні висновки не ставати на злочинний шлях, що знижує ступінь тяжкості вчиненого і дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 як особа не є небезпечним для суспільства.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання ближче до середньої межі санкції інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, при цьому суд враховує і поведінку обвинуваченого в суді, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, позицію прокурора та думку потерпілої, а тому вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання при звільненні з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним злочину, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, не порушуючи принципів змагальності і диспозитивності, який закріплений в ст. 22, 26 КПК України, дійшов висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також зможе забезпечити реалізацію цілей покарання.

Цивільний позов у справі відсутній.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження застосовувався у вигляді тримання під вартою, вказаній особі, до набрання вироком законної сили запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, суд вважає за необхідне змінити на особисте зобов`язання з покладенням на нього зобов`язання на цей період не відлучатися з місця проживання без дозволу суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, у період якого зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - змінити на особисте зобов`язання зобов`язавши його на цей період не відлучатися з Богородчанського району Івано-Франківської області, без дозволу суду, негайно звільнивши його з під варти в залі суду після проголошення вироку.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-21/29416 ТВ від 24.06.2021 в розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 копійок.
Речові докази: мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі «STA-L22», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , та грошові кошти в сумі 2060 (дві тисячі шістдесят) гривень купюрами номіналом по 500 гривень: серії ЦА 0264745, ХА 5376387, ХА 9444412, ВН7691946, купюрами номіналом по 20 гривень серії ТД 8896484, ЧА0321133, ЮЕ 7941062, що зберігаються в кімнаті речових доказів Броварського РУП ГУ НП в Київській області повернути власнику-потерпілій ОСОБА_8 та після набрання вироком законної сили дозволити їй ними користуватись і розпоряджатись.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1