Справа № 362/4944/21
Провадження № 1-кп/369/1375/22
В И Р О К
іменем України
21.02.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000335 від 10 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотів Обухівського (Києво-Святошинського) району Київської області, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

09 червня 2021 року близько 01:00 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , на вільній ділянці дороги помітивши припаркований автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», номер кузова (шасі, рами) « НОМЕР_2 », реєстраційний номер « НОМЕР_3 », білого кольору, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія « НОМЕР_4 » номер « НОМЕР_5 » є ОСОБА_5 , та який відповідно нотаріально посвідченій довіреності перебуває в користуванні потерпілої ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізуючи прямий умисел, маючи мету заволодіти транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, упевнившись, що його дії носять таємний характер, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» модель «21063» номер кузова (шасі, рами) « НОМЕР_2 » реєстраційний номер « НОМЕР_3 », білого кольору, та не приводячи двигун у дію, шляхом штовхання почав відкочувати вищевказаний автомобіль, тобто незаконно заволодів транспортним засобом.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, своїми протиправними діями ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду, на загальну суму 18 537,74 грн (вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять сім гривень сімдесят чотири копійки).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, при цьому вказав, що шкоду завдану кримінальним правопорушенням, зазначену в обвинувальному акті, а саме на суму 18 537,74 грн (вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять сім гривень сімдесят чотири копійки), потерпілій ОСОБА_6 відшкодував у повному обсязі та автомобіль повернув ОСОБА_5 під розписку , у зв`язку з чим потерпіла претензій матеріального і морального характеру до нього не має.

В судових дебатах та під час проголошення останнього слова просив суд суворо його не карати, зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому і в подальшому подібного не вчинятиме.

Прокурор просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням тривалістю 1 рік, й покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вирішити питання про речові докази в даному кримінальному провадженні та процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_6 була відсутня під час підготовчого та судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлялася у передбаченому законом порядку. Надіслала на електронну адресу суду клопотання, про проведення підготовчого та судового розгляду кримінального провадження № 0000335 від 10 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , за її відсутності. Щодо призначення покарання ОСОБА_4 поклалася на розсуд суду та вказала, що немає до нього жодних претензій матеріального та морального характеру, оскільки він відшкодував їй завдані збитки в повному обсязі.
Судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України,обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Оскільки сумніву в добровільності позиції обвинуваченого немає, обставини справи ніким не оспорюються, їх зміст правильно розуміють учасники судового провадження, які після роз`яснення судом обмеження їх права оскаржувати вказані обставини в апеляційному порядку в разі розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, погодилися на такий порядок розгляду, суд вважає недоцільним досліджувати інші докази у цьому кримінальному провадженні.
Оцінюючи докази зібрані та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 289 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, офіційно не працює, має на утриманні матір похилого віку, відношення останнього до вчиненого,яке полягає у відвертому осуді своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, добровільне відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди, вчинення кримінального правопорушення вперше.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та вчинення кримінального правопорушення вперше.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, що йому інкримінують, яка дорівнює її мінімальному розміру.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При цьому, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також його ставлення до вчиненого, суд дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України й звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Призначене ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є домірним скоєному і відповідає меті покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.
Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 369, 373, 374, 376, 394 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік та покласти на нього, на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 10 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Речові докази у справі: два комплекти державних номерних знаків НОМЕР_6 , передні ліві дверцята білого кольору, передні праві дверцята білого кольору, задні ліві дверцята білого кольору, задні праві дверцята білого кольору, заднє автомобільне крісло, два передні автомобільні крісла, два автомобільні колеса з покришками «Rosava», передній та задній бампер до автомобіля, автомобільний глушник, газова установка з надписом: «АТІК Е7 6 ТК LPG 3300 КРА ТЕМР 2013/0», металевий предмет - захист для колеса, бризговик для колеса, кузов автомобіля марки ВАЗ 2106 білого кольору, з біркою на кузові, яка має надпис «ХТА НОМЕР_7 …двигун НОМЕР_8 », двигун та два передніх і задніх коліс, які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , залишити в розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1