Провадження №1-кп/523/1079/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

03.02.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0003011 від 11.08.2019 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за встановлених органами досудового розслідування (дізнання) аступних обставин.

06.08.2019р, ввечері, Тернущак знаходячись в гостях у ОСОБА_4 , яка проживає в АДРЕСА_2 , визначив об`єктом свого протиправного умислу майно, яке належить останній, а саме мобільний телефон марки «MEIZU» який знаходився в кухні. Далі, Тернущак реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон, вартістю 3187,50грн. Після чого, Тернущак з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_4 в розмірі 3187,50грн.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0003011, вважає доведеним, що Тернущак вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.

За вимогами частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно заяви від 29.01.2022р., Тернущак в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 29.01.2022р., остання не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, без його участі. Потерпілій стороні також роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини.

Тернущаку роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному

порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Тернущак згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості Тернущаком, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_5 .

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина Тернущака у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Так, Тернущак є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, офіційно не працюючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із родиною та де характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання Тернущаку, передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання Тернущаку, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, офіційно не працюючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із родиною та де характеризується задовільно, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді арешту.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді арешту, передбаченого санкцією ч.1 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді арешту за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.373-374, 382 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 місяця.

Запобіжний захід після набрання вироку законної сили обрати відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, строк відбуття покарання останньому обчислювати з моменту взяття його під варту. Виконання вироку в цій частині покласти на СД відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1