Справа № 368/1219/21
Провадження № 1-в/368/162/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" грудня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції подання в.о. начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене з спостережною комісією при Обухівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковчин Куліковського району Чернігівської області, освіта середньо-спеціальна, громадянина України, одруженого, проживаючого до засудження АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області засуджений 08 жовтня 2018 року за ст. 286 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 2 роки на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на три роки із застосуванням ст.. 76 КК України. Вироком Київського апеляційного суду від 27.03.2019 р. вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2018 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено за ст. ст. 286 ч. 3 КК України до відбування 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 2 роки, а в іншій частині вирок суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 28.01.2020 р. вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2018 року в частині не скасованого та вирок Київського апеляційного суду від 27.03.2019 р. залишено без змін.
Початок строку покарання 07.06.2019 року.
Кінець строку покарання 07.06.2024 року.
строку покарання 07.12.2021 року.
Із спільного подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, працевлаштований робітником в господарчій обслузі житлової зони, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, сім разів заохочувався керівництвом установи, а дисциплінарних стягнень не має. В даний час засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі засуджений не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.
Обмірковуючи вказане подання, заслухавши висновок прокурора, який не заперечував проти поданого подання, думку представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонії (№115)», який підтримав подання, думку засудженого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області засуджений 08 жовтня 2018 року за ст. 286 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 2 роки на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на три роки із застосуванням ст.. 76 КК України. Вироком Київського апеляційного суду від 27.03.2019 р. вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2018 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено за ст. ст. 286 ч. 3 КК України до відбування 5 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 2 роки, а в іншій частині вирок суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 28.01.2020 р. вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2018 року в частині не скасованого та вирок Київського апеляційного суду від 27.03.2019 р. залишено без змін.
Засуджений ОСОБА_5 з 07.06.2019 року утримувався у державній установі «Чернігівський СІЗО», де заохочень та дисциплінарних стягнень не мав.
03 липня 2019 року засуджений ОСОБА_5 прибув до Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)».
Із наданої характеристики (а.с. 31-32) вбачається, що засуджений ОСОБА_5 за період перебування в установі характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня в установі за що отримав сім заохочень. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Працевлаштований робітником в господарській обслузі житлової зони. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений ОСОБА_5 не допускає порушень, вимог пожежної безпеки і безпеки праці, дисциплінарних стягнень не має.
Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).
Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:
?ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
?участь у суспільно-корисній праці;
?участь у виховних заходах;
?участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
?участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
?участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
?поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
?прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
?визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
?підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Частиною 2 статті 81 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким" передбачено, що головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня тощо. Добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи тощо. В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.
За час перебування у колонії з 03.07.2019 року засуджений був сім разів заохочений - за добросовісне відношення до праці 03.10.2019 р., 09.01.2020 р., 02.04.2020 р., 08.10.2020 р., 01.04.2021 р., 01.07.2021 р. та 07.10.2021 р. та не мав дисциплінарних стягнень.
Щодо працевлаштування засудженого, то в дійсності він добровільно погодився працювати, написавши заяву, яка міститься в особовій справі та працював на контрагентських об`єктах та так і в господарчій обслузі житлової зони.
Щодо відшкодування шкоди завданого засудженим потерпілих, то слід зазначити наступне. Згідно вироку суду засуджений перебував у трудових відносинах з ТОВ «Торговий дім «Чернігівський»», тому із підприємства було стягнуто всі витрати.
Кагарлицькою виправною колонією № 115 було зроблено висновок, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 повністю підпадає під положення ст.. 81 КК України, так як процес виправлення досягнув тієї стадії, а саме: станом на 07.12.2021 р. відбув частину покарання, а тому відносно нього може бути застосовано ст. 81 КК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :
Подання в.о. начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене з спостережною комісією при Обухівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття основного покарання за вироком Київського апеляційного суду від 27.03.2019 року у виді позбавлення волі звільнити умовно-достроково на 2 (два) роки 166 днів.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1