У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0000439 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2021 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та застосувати до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що судом першої інстанції недостатньо враховані обставини події злочину та дані про особу обвинуваченої.

Зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 12.04.2021 вчинила умисне вбивство ОСОБА_8 , однак обвинувачена наполягає, що вказане діяння вона умисно не вчиняла. Вказує, що зі слів ОСОБА_6 потерпілий сам, спіткнувшись, наштовхнувся на ніж, який вона тримала в руці, готуючи їжу, та обернулася до нього, коли він наблизився.

Звертає увагу на позитивну посткримінальну поведінку ОСОБА_6 , яка одразу викликала медичну допомогу та до прибуття правоохоронних органів знаходилися на місці події, тобто не ухилялася від органів слідства та суду.

Зазначає, що при обранні запобіжного заходу судом не враховано, що обвинувачена має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та має на утриманні сина-інваліда за яким доглядає, матір і рідного брата, тобто має міцні соціальні зв`язки.

На думку апелянта, за обставин, коли до обвинуваченої раніше більш м`який запобіжний захід не застосовувався і відсутні дані, які б вказували на порушення нею умов застосованого запобіжного заходу, вважає, що обрання до неї менш суворого запобіжного заходу було б достатнім примусом для забезпечення належної поведінки обвинуваченої.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У проваджені Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстр досудових розслідування за №0000439 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

22.10.2021 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись існування на ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти зазначеним ризикам.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд вважав, що на даний час прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не має постійного місця роботи та законного джерела доходу, є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_9 , 2006 року народження.

Однак, з урахуванням зазначених даних про особу обвинуваченої, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановленим ризикам неможливо запобігти при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, а обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, не виходить за межі розумного строку та кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Слідчий суддя вважав, що застосований запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій. При цьому, вік та стан здоров`я обвинуваченої, дозволяють застосування у відношенні неї вказаного виду запобіжного заходу.

Тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_7 вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Обвинувачена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу, просили застосувати до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2021 обвинуваченій ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було продовжено на 60 днів.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою. В обґрунтування клопотання, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, та з метою його уникнення, може переховуватися від суду за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території, в також знищити чи спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно вплинути на свідків, допит яких у судовому засіданні на даний час не здійснено, з метою зміни їх показань.

Також суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 раніше не судима, не має постійного місця роботи та законного джерела доходу, є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_9 , 2006 року народження.

Суд першої інстанції, врахувавши вищевказані дані щодо особи обвинуваченої, та ступінь тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризиків того, що обвинувачена може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченої ОСОБА_6 під вартою.

Суд погоджується з висновками слідчого судді, що застосований запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2021 року, якою обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 грудня 2021 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3