ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/745/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1873/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 09.12.2019 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено:

- за ч.1 ст. 122 КК України до 1 року обмеження волі;

- за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 21.09.2019 року в нічний час після 00 години 10 хвилин на дитячому майданчику, розташованому за адресою: м. Харків, вул.Луї Пастера, поблизу будинку №200 між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався словесний конфлікт, під час якого у обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на вищевказаному дитячому майданчику та знаходячись навпроти потерпілого ОСОБА_8 , який сидів на лавочці, наніс останньому один удар правою стопою в щелепно-виличну ділянку обличчя зліва, від якого ОСОБА_8 впав на землю. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено наступні тілесні ушкодження: травму кісток обличчя у вигляді перелому вилично-орбітального комплексу з лівого боку зі зміщенням уламків, яка виникла в результаті ударної дії тупого твердого предмета, спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Крім того, 13.08.2020 року близько 22 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, під вигаданим приводом попросив у ОСОБА_9 для тимчасового користування належну останньому кофту темно-зеленого кольору. Після чого обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи при цьому, що не має наміру повертати зазначений одяг неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , отримав від останнього вищевказану кофту з довгим рукавом та капюшоном, на флісі, темно-зеленого кольору, фірми «Nike», розмір «L», вартістю 425 гривень, тим самим шахрайським шляхом заволодів вищевказаним майном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 .
Після чого 14.08.2020 року близько о 14 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність , перебуваючи на території автомийки за адресою: м. Харків, бульвар Івана Каркача, 42, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 та, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінку попросив у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон. Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи при цьому, що не має наміру повертати мобільний телефон потерпілому, отримав від останнього вищевказаний телефон марки iPhone SE Space Gray 64 GB Serial No. DX4SHBZ7H2XN IMEI НОМЕР_1 ,вартістю 4597,80 гривень, тим самим шахрайським шляхом заволодів зазначеним мобільним телефоном.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, чим спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в загальному розмірі 5 022 гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок щодо нього та призначити покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

В обґрунтування посилається на те, що вину визнав, розкаявся, співпрацював зі слідством, має на утриманні малолітню доньку, 2020 року народження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано відсутність обставини, що обтяжує покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 скоїв нетяжкі злочини, за які законом передбачено покарання до 3 років позбавлення волі, а також враховує те, що злочин за ч.2 ст.190 КК України було скоєно у відношення неповнолітнього потерпілого.

Наряду з цим, судом першої інстанції були враховані всі пом`якшуючи обставини на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі та призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі близько до мінімальної межі встановленої санкціями статей.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого покарання із застосування ст. 75 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2021 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: