Справа № 385/1006/21
Провадження № 1-кп/385/101/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2021 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Завалля, Гайворонського району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, яка не є депутатом, неодружена, на утриманні має малолітню дитину, працюючою, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

обвинуваченої у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :
12 червня 2020 року у денний час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Заваллівської селищної ради Гайворонського району Кіровоградської області, яке розташоване за адресою: вул. Соборна,10, смт. Завалля, Гайворонського району, Кіровоградської області, відповідно до розділу V-А Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», звернулась до управління соціального захисту населення Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області, що розташоване за адресою: Кіровоградська область м. Гайворон, вул. Гайворонська, 1, із заявою №2994 від 12.06.2020 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а саме: допомоги на дітей одиноким матерям.

В подальшому, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що відповідно до ст.182 розділу V-А Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» - допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, при поданні 12.06.2020 декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги», бланк якої затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22.03.2007, в розділі ІІ декларації «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)», за період із 01.12.2019 по 30.04.2020, не вказала свій дохід від заробітної плати у розмірі - 24300,00 грн, яку вона офіційно отримувала під час роботи у ТОВ «КОНВЕРС ЛІНКС», на посаді кухаря «Автозаправної станції», яка знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Визволителів, 8-А (Наказ «Про прийняття на роботу» №228/10-К від 28.11.2019), внаслідок чого подала недостовірні дані про доходи членів сім`ї.

Відповідно до п. 34 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751, попередні шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається відповідно до порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 632.

Відповідно до п. 35-2. підпункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, якщо непрацююча працездатна особа працевлаштувалася або забезпечила себе роботою самостійно у шестимісячному періоді отримання допомоги на дітей одиноким матерям, до сукупного доходу сім`ї під час призначення такої допомоги на наступний період враховується лише 50 відсотків доходу, отриманого у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), або доходу від підприємницької діяльності. Ця норма застосовується одноразово під час наступного звернення за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям.

Відповідно до п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).

Таким чином, внесення ОСОБА_4 свідомо неправдивих відомостей про свій дохід до декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги», сума надмірної нарахованої соціальної допомоги за період із 01.05.2020 по 31.10.2020 становить 2043 грн. 65 коп. щомісячно, а саме: у травні 2020 року перераховано 2043 грн. 65 коп., у червні 2020 року 2043 грн. 65 коп., у липні 2020 року 2043 грн. 65 коп., у серпні 2020 року 2043 грн. 65 коп., у вересні 2020 року-2043 грн. 65 коп., у жовтні 2020 року 2043 грн. 65 коп., а всього - 12261 грн. 90 коп. Виплати ОСОБА_4 проводились через банківську установу №50046, які було нараховано на номер банківського рахунку НОМЕР_1 зареєстрованого на ім`я ОСОБА_4 (номер особового рахунку справи НОМЕР_2 ), як державну соціальну допомогу одиноким матерям.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 державі в особі Управління соціального захисту населення Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області завдано збитків на загальну суму 12261 грн 90 коп., які остання обернула на свою користь та розпорядилася у подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила шахрайство, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

У кримінальному провадженні №0000103 від 16.07.2021, між прокурором Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі її захисника адвоката ОСОБА_5 31.07.2021 укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною згідно з вимогами статей 468, 469, 470, 472 КПК України, яку доповнено Уточненнями до угоди про визнання винуватості від 20.09.2021. Відповідно до змісту уточненої угоди про визнання винуватості прокурор та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 190 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 , повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалась беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального проступку в обсязі, викладеному в повідомленні про підозру, сприяти проведенню кримінального провадження щодо неї протягом всього досудового розслідування та судового розгляду, добровільно відшкодувати шкоду в повному обсязі, яка на даний час нею відшкодована частково, а саме - щомісячно сплачувати потерпілій стороні кошти в сумі 2000 грн та повністю відшкодувати завдану шкоду в термін до 25.02.2022. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді виправних робіт строком на 6 місяців з відрахуванням 10% від заробітної плати в дохід держави.

Крім того, прокурор та підозрювана ОСОБА_4 , визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій ОСОБА_4 , узгодженого в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 , у підготовчому судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди про визнання винуватості, зобов`язання. Угоду уклала добровільно і примусового тиску під час укладання угоди на неї не було. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Представник потерпілої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні 16.08.2021 не заперечила проти затвердження угоди про визнання винуватості, підтвердила, що надала попередню згоду прокурору на укладення такої. В судове засідання 20.09.2021 ОСОБА_6 не з`явилась, подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, зазначивши, що не заперечує проти затвердження уточненої угоди про визнання винуватості. Також до матеріалів справи долучено письмову згоду представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 про надання згоди на укладення прокурором угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні.

Неявка представника потерпілої особи не є перешкодою для проведення судового розгляду в даній справі.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачена ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавала.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, що в силу вимог ч. 2, 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченою ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості, яку сторонами уточнено в частині встановлення строків відшкодування завданої матеріальної шкоди, зобов`язання очевидно можливі для виконання. Крім того, згідно квитанції №0.0..1 від 29.07.2021 на суму 1000,00 грн і дубліката чеку - код квитанції 3245-4486-9514-4857 від 20.09.2021 на суму 2000,00 грн, завдану матеріальну шкоду ОСОБА_4 відшкодовано частково.

Також суд звертає увагу, що в матеріалах кримінального провадження (т.1 а.с.11) наявна заява представника потерпілого ОСОБА_6 про надання згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000103 від 16.07.2021 за ч.1 ст.190 КК України, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу ОСОБА_4 , яка раніше не судима, має на утриманні одну неповнолітню дитину, а також те, що кримінальне правопорушення не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання (ч.1 ст. 475 КПК України).

Оскільки сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні, то суд приймає рішення про затвердження такої угоди.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачена повністю визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих обставин приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у виді виправних робіт з відрахуванням 10% від заробітної плати в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на досудовому слідстві не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись статтями 314,374-376,475 КПК України,

у х в а л и в :
угоду про визнання винуватості від 31.07.2021 у кримінальному провадженні №0000103 від 16.07.2021, укладену між прокурором Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 з уточненнями від 20.09.2021 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді виправних робіт строком на 6 місяців з відрахуванням 10% від заробітної плати в дохід держави.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Долучити до обвинувального акту матеріали досудового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1

Дата документу 20.09.2021