Справа № 216/5587/21
Провадження № 1-кп/216/951/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000307 від 17 серпня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року за чч. 2, 3 ст. 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, звільнений 23 квітня 2021 року за відбуттям строку покарання, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених чч. 1, 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наприкінці квітня 2021 року у вечірній час ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Соборній у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, знайшов на землі паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16 серпня 1999 року Центрально-Міським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який він привласнив з метою його подальшого використання для особистих потреб. Після цього ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи намір на підроблення паспорта з метою його подальшого використання, наприкінці квітня 2021 року у денний час, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , наклеїв свою фотокартку на фотокартку, яка знаходилась на п`ятій сторінці зазначеного паспорта на ім`я ОСОБА_4 , таким чином шляхом наклеювання замінив її на фотокартку з власним зображенням з подальшою імітацією на ній фрагмента відбитку рельєфної печатки шляхом видавлювання рельєфним предметом круглої форми, тим самим вніс зміни до вказаного паспорта громадянина України, який є офіційним документом, по посвідчує особу громадянина України, якому він виданий, тобто підробив посвідчення з метою його подальшого особистого використання.

Крім того, 17 серпня 2021 року приблизно об 14.43 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, маючи намір на використання завідомо підробленого документа, видаючи себе та називаючись як ОСОБА_4 , пред`явив працівникам поліції для встановлення своєї особи паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16 серпня 1999 року Центрально-Міським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому попередньо замінив фотокартку власника на фотокартку з власним зображенням, тобто використав завідомо підроблений документ.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358 КК України, за ознаками підроблення посвідчення з метою використання його підроблювачем, та ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками використання завідомо підробленого документа.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження за ч. 1 ст. 394 КПК України та подав до суду відповідну заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника ОСОБА_5 , тому сумнівів у добровільності та істинності його позиції в суду не виникло.

За встановлених обставин розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження.

З огляду на наведене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , останній беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно та не оспорюються учасниками судового провадження, тому винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена поза будь-яким розумним сумнівом.

Ураховуючи викладене, зазначені дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 КК України за ознаками підроблення посвідчення з метою використання його підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкціях частин статті, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинені діяння, які згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальними проступками.

При цьому відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення умисних тяжких злочинів, і відбував покарання у виді позбавлення волі, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку в лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, під наглядом лікаря-нарколога перебував у період з червня 1998 року до червня 2000 року з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (а.к.п. 62-74).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, мотиви, спосіб, обстановку та наслідки їх вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, перед і пост кримінальну поведінку останнього, наведені дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність офіційної роботи, родини та утриманців, посередню характеристику за місцем мешкання, не перебування на цей час на обліках, наявність однієї пом`якшуючої та однієї обтяжуючої обставин.

Ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкцій чч. 1, 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей 69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчинених ним діянь та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі із застосуванням положень ст. 75 КК України, і відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення й перевиховання без реального відбування покарання.

З огляду на наведене суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчинених діянь, відповідатиме тяжкості правопорушень і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 1 372 грн 96 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 21).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 в цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 і ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому таке покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Речові докази, а саме:

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 (а.к.п. 27), - знищити;

- решту речових доказів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 372 (одну тисячу триста сімдесят дві) грн 96 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1