Справа № 682/3292/19
Провадження № 1-кп/682/3/2022
У Х В А Л А

17 січня 2022 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора спеціалізованої прокуратури

у військовій та оборонній сфері

Західного регіону України ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000273 від 15.10.2019 р про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, працюючого майстром лісу Хмельницького військового лісництва ДП " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", раніше не судимого , - за ч. 1 ст. 367 КК України,

в с т а н о в и в.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді майстра лісу Хмельницького військового лісництва Шепетівського військового лісгоспу ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", тобто, будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст.ст. 86,105 Лісового кодексу України у період часу з 03.05.2018 по 31.12.2018 р в ході здійснення лісозаготівельними бригадами під його керуванням робіт по очищенню та суцільній вирубці дерев, для перенесення лінії охоронного периметру військової частини, вийшов за межі 10-ти метрів зони відводу від внутрішнього периметру військової частини НОМЕР_1 , розташованої в АДРЕСА_2 , та, відповідно, допустив незаконну вирубку 47 сироростучих дерев породи дуб, граб, ясен, клен, сосна, береза, вільха у ввіреному йому під охорону кварталах №15, 16, 18, 20, 21, 24 обходу №10, чим спричинив шкоду охоронюваним законом інтересам держави на загальну суму 205 212 грн 32 коп, що в 116 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та становить істотну шкоду, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

У зв`язку із заподіянням шкоди, прокурор за згодою Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області та в її інтересах звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 205212,32 грн шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, та визначеної відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу".

Судом встановлено, що наказом начальника Шепетівського військового лісгоспу ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" №12 від 01.02.2002 ОСОБА_4 призначено на посаду майстра лісу Хмельницького військового лісництва.

Згідно з посадовою інструкцією майста лісу Хмельницького військового лісництва ДП " ІНФОРМАЦІЯ_3 " на ОСОБА_4 покладені обов`язки здійснювати керівництво виробничою діяльністю лісового обходу, забезпечувати виконання планових завдань в установлені строки, з високою якістю робіт, правильне ведення лісоого господарства, охорони і захисту лісу; приймати міри по попередженню і припиненню самовільних порубок лісу, різних крадіжок та інших порушень користування лісом; здійснювати керівництво в обході лісогосподарськими і лісозахисними роботами, приймати участь у відводах лісосік, здійснювати прийомку виконаних робіт, організовувати виконання і ведення контролю за проведенням рубок, доглядом за лісом і головним користуванням, здійснювати захист лісу від самовільних рубок, приймати участь у відводах лісосік.

08.01.2003 р між директором Шепетівського військового лісгоспу ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкормбінат" ОСОБА_6 та майстром лісу ОСОБА_4 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з яким останній, виконуючи свою роботу, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством матеріальних цінностей і зобов`язався: бережно та дбайливо ставитись до переданих або наданих йому для збереження чи використання або в інших цілях матеріальних цінностей підприємства; вчасно повідомляти керівнику підприємства про обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати і подавати в установленому порядку товаро-матеріальні і інші звіти про рух і залишок матеріальних цінностей; брати участь в інвентарзації довірених йому матеріальних цінностей, вживати заходи до запобігання збитку довірених йому матеріальних цінностей .

Таким чином ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді майстра лісу, постійно виконував організаційно-розпорядчі обов`язки та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

На підставі наказів Шепетівського військового лісгоспу ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" №17-в від 09.01.2018 та №19-в від 15.01.2019 "Про розподіл та закріплення лісових кварталів" за майстром лісу Хмельницького військового лісицтва ОСОБА_4 закріплено квартали 15-21, 24-26 загальною площею 813 гектарів, розташовані в обході №10 на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із чим майстер лісу ОСОБА_4 повинен був належно виконувати свої службові обов`язки, передбачені службовими інструкціями та чинним законодавством України, на закріпленій за ним території лісу.

Згідно зі ст. 68 Контитуції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України від 21.01.1994 (далі Кодекс) усі ліси на території України , незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно зі ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах України, є об`єктами права власості Українського народу.

Відповідно до ст. 86 Кодексу організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкоджень, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів.

Порушення лісого законодавства відповідно до ст. 105 Кодексу тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до Закону. Особи, винні у незаконному вирубуванні дерев, несуть відповідальність за порушення лісового законодавства.

Статтею 89 Кодексу визначено, що завданнями контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів є: забезпечення додерження лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушення законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ст. 101 Кодексу ліси, розташовані на землях оборони, призначені для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до закону.

Проте, незважаючи на свою обізнаність з вимогами вказаних нормативно-правових актів, ОСОБА_4 допустив їх порушення.

В ході судового розгляду обвинувачений заявив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, але вину у вчиненому він не визнав.

В судовому засіданні 17.01.2022 р захисник адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, так як органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні у період з 03.05.2018 року по 31.12.2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, яке є злочином невеликої тяжкості, з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад три роки. Також просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та залишити без розгляду цивільний позов прокурора.

ОСОБА_4 , якому зрозуміла суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з наведених захисником підстав, просить клопотання захисника задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закрити кримінальне провадження і залишити без розгляду цивільний позов прокурора.

Прокурор вважає, що клопотання захисника відповідає вимогам закону, тому не заперечує проти його задоволення.

Заслухавши клопотання захисника, думку обвинуваченого та прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК, яке було скоєне ним у період з 03.05.2018 року по 31.12.2018 року.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

На час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення положення ст. 12 КК та ст. 49 КК діяли в редакції Закону № 1183-VIIвід 8 квітня 2014 року та Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно з нормами ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до положень ст. 49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Таким чином, після внесення змін до вказаних статей, мало місце поліпшення становища ОСОБА_4 порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Наведене стверджується також висновками у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19.

Тому строк давності для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності згідно з приписами ч. 1 ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) становить три роки з дня вчинення ним нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, і до дня набрання вироком законної сили.

Згідно зі статтями 284288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 29 липня 2021року у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19).

Тому, установивши, що обвинувачений ОСОБА_4 підтримував у суді клопотання захисникаа та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, суд знаходить, що невизнання ним вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 висловив свою згоду як на застосування строків давності так і на закриття кримінального провадження.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» N 3 від 31.03.89 року, у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного суд знаходить, що цивільний позов прокурора до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє прокурора права звернутись з позовом до суду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 129, 284, 286, 369 КПК України, суд

п о с т а н о в и в

Клопотання захисника задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000273 від 15.10.2019 р про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, закрити.

Цивільний позов прокурора до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів із дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1