печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката: ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/36596/20-к від 29.09.2020 у кримінальному провадженні № 00000048 від 26.01.2018, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2021 до провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/36596/20-к від 29.09.2020 у кримінальному провадженні № 00000048 від 26.01.2018.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вказаною ухвалою було накладено арешт, на речові докази, які було тимчасово вилучено в ході обшуку 21.08.2020, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: на долари США купюрами по 100, на загальну суму 40 000.

Зазначає, що вказані грошові кошти належать саме йому, ОСОБА_5 та набуті ним внаслідок продажу 30.07.2020 року квартири АДРЕСА_2 . Вказує, що квартира належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2010. Тобто, квартира була придбана наприкінці 2010 року, до заявленого часу злочину. Оскаржувана ухвала суду аргументована незаконними діями ОСОБА_6 який є підозрюваний в межах даного кримінального провадження. Але наявність родинного зв`язку між ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 , який доводиться батьком ОСОБА_5 це фактично єдине обґрунтування для накладання арешту на зазначене майно.

Одночасно вказав, що грошові кошти були вилучені 21.08.2020 під час проведення обшуку у квартирі, яка на праві власності належить його матері ОСОБА_7 , його батько, ОСОБА_6 не проживав у вказаній квартирі і не зберігав там свої особисті речі або грошові кошти.

Таким чином вважає, що грошові кошти, які належать йому на праві власності та отримані внаслідок продажу власної квартири не відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України, а отже не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні. Матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження того, що арештоване майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій. Також зазначив, що йому не було повідомлено про підозру, а відтак у нього відсутній процесуальний статус підозрюваного/обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Вважає, що ухвалою про накладання арешту на майно безпідставно порушується його право щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю, арешт слідчим суддею був накладений передчасно, без з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та без встановлення причетності майна до кримінального провадження, а відтак підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених в ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував, просив відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 26.01.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду Києва від 29.09.2020 року у справі № 757/36596/20-к було накладено арешт, на речові докази які було тимчасово вилучено в ході обшуку 21.08.2020, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме: долари США купюрами по 100, на загальну суму 40 000.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у ОСОБА_5 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Вирішуючи питання поставлені у клопотанні про скасування арешту слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2020 про накладання арешту, клопотання розглядалось у відсутності власників тимчасово вилученого майна.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2020, при накладені арешту на майно слідчий суддя виходив з положень ст.ст.98,170 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При розгляді даного клопотання встановлено, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому організованою групою в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. При цьому, відносно ОСОБА_5 , який є власником грошових коштів на які накладено арешт, досудове розслідування взагалі не здійснюється, повідомлення про підозру йому не пред`явлене. Вказані грошові кошти отримані ним внаслідок продажу 30.07.2020 року квартири АДРЕСА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу № 1085 від 30.07.2020.

Жодних подій чи обставин, які б вказували на загрозу втрати майна або на причетність ОСОБА_5 до правопорушення, за якими здійснюється досудове розслідування, не має, повідомлення про підозру у вчиненні злочину йому не оголошено. Зазначені доводи належними, допустими та достатніми в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказами слідчим, який не з`явився на виклик суду, не спростовані. Так, слідчому судді не надано доказів, які б свідчили про протилежне.

Що стосується визнання арештованого майна речовим доказом у кримінальному провадженні, то слідчий суддя погоджується із запереченнями заявника, що арештоване майно не підпадає під визначення речових доказів в кримінальному провадженні згідно ст. 98 КПК України, оскільки органом досудового розслідування на даний час не представлено слідчому судді докази того, що майно набуто кримінально протиправним шляхом або отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке б виправдовувало таке обтяження майна.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що ОСОБА_5 не є особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування, не є підозрюваним в кримінальному провадженні, що виключає можливість накладення арешту на майно з підстав визначених ч. ч. 4, 5, 6 ст. 170 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у справі обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна, а відтак клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/36596/20-к від 29.09.2020 у кримінальному провадженні № 00000048 від 26.01.2018 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.09.2020 року у справі № 757/36596/20-к (у межах кримінального провадження № 0000048 від 26.01.2018) на речові докази, які були тимчасово вилучені в ході обшуку 21.08.2020 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2020 справа № 757/35200/20-к, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Долари США купюрами по 100, на загальну суму 40 000, власником яких є ОСОБА_5 .
Повернути ОСОБА_5 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 22.06.2004, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ), грошові кошти, які було тимчасово вилучено в ході обшуку 21.08.2020, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2020 по справі № 757/35200/20-к, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Долари США купюрами по 100, на загальну суму 40 000 власником яких є ОСОБА_5 , на які в подальшому був, накладений арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.09.2020 року у справі № 757/36596/20-к, у межах кримінального провадження № 0000048 від 26.01.2018 року.
Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1