УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року

м. Харків

Справа № 638/18659/19
Провадження № 1-кс/638/354/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє на захист прав та в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від розгляду заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003550 від 07 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382, частиною третьою статті 358 КК України,

установив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє на захист прав та в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від розгляду заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003550 від 07 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382, частиною третьою статті 358 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2022 року для розгляду заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє на захист прав та в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 визначено слідчого суддю Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .

Заява про відвід обґрунтована тим, що слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 в провадженні № 1-кс/638/192/22 (справа № 638/18659/19) призначена до розгляду заява адвоката ОСОБА_3 про відвід начальника відділення Слідчого відділу Харківського РУП № 3 ОСОБА_6 від здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0003550 від 07 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382, частиною третьою статті 358 КК України.

Досудове розслідування за частиною першою статті 382 КК України проводиться за фактом невиконання ОСОБА_4 рішення Господарського суду Харківської області від 08 грудня 2003 року по справі № 16/480-03 щодо скасування державної реєстрації «Багато профільного науково-виробничого об`єднання «Інтеграл» - кооператив, за частиною третьою статті 358 КК України досудове розслідування здійснюється за фактом виготовлення в період 1996 року недостовірних документів щодо заробітної плати.

31 січня 2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень за № 102805249 була оприлюднена ухвала слідчого судді ОСОБА_5 від 26.12.2021 про надання дозволу на затримання та привід в суд ОСОБА_4 . Захисник переконаний в упередженості слідчого судді ОСОБА_5 та в його особистому сприянні стороні обвинувачення - слідчому ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_7 в реалізації функцій сторони обвинувачення і при повній відсутності судового контролю.

Зазначає, що в кримінальному провадженні № 0003550 ОСОБА_4 за нормами КПК України мала статус особи, права якої були обмежені під час досудового розслідування, та мала статус іншого власника майна.

Слідчий суддя ОСОБА_5 був безпосередньо та особисто обізнаний саме як слідчий суддя про активну участь ОСОБА_4 у захисті своїх прав, про її постійне проживання за межами України - в Князівстві Монако, про наявність на території України її адвоката - ОСОБА_3 , який захищає її інтереси. Проте слідчий суддя не взяв це до уваги та, реальні обставини в ухвалі не зазначив, на думку заявника, явно упереджено безпідставно і бездоказово визначив в ухвалі про дозвіл на затримання і привід ОСОБА_4 , що вона умисно ухиляється від проведення слідчих дій, її місце знаходження органу досудового розслідування невідоме і не було встановлено вжитими заходами, що явно суперечить обізнаності слідчого, прокурора і самого слідчого судді щодо реальних обставин справи.

Крім того, ухвали слідчого судді ОСОБА_5 скасовувались ухвалами Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року та 14 вересня 2020 року, постановленими за наслідками розгляду апеляційних скарг адвоката ОСОБА_3 , поданими в інтересах ОСОБА_4 .

В апеляційних скаргах та доданих до них матеріалів зазначалося також про постійне місце проживання ОСОБА_4 в ОСОБА_8 .

Також, на думку заявника, на явну упередженість слідчого судді вказують порушення норм КПК України, які не можуть бути виправлені, оскільки ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких обставин у заявника наявне стійке обгрунтоване переконання, що слідчий суддя після постановлення ним ухвали про дозвіл на затримання ОСОБА_4 не зможе об`єктивно прийняти рішення щодо заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 . У захисника існує стійка впевненість, що слідчий суддя не є безстороннім та неупередженим. Вважає, що наведені обставини перешкоджають судді ухвалювати об`єктивні рішення у кримінальному провадженні № 0003550.

У судове засідання заявник - адвокат ОСОБА_3 , який діє на захист прав та в інтересах ОСОБА_4 , з`явився, подану заяву про відвід слідчого судді підтримав з наведених у ній підстав, та просив її задовольнити.

Інші учасники судового провадження, особа, якій заявлено відвід, у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, доводи та мотиви заяви про відвід, суд доходить таких висновків.

Відповідно до частини третьої статті 35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий судя, суддя підлягає відводу, визначений статтею 75 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статтею 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 частини першої статті 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Відповідно до частини пятої статті 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пунктом 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Крім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

В обгрунтування заяви про відвід слідчого судді як на підстави заявленого відводу посилається на те, що слідчий суддя після постановлення ним ухвали про дозвіл на затримання ОСОБА_4 не зможе об`єктивно прийняти рішення щодо заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 , оскільки слідчий суддя реальні обставини у своїй ухвалі під час розгляду клопотання не встановив. Тому захисника існує стійка впевненість, що слідчий суддя не є безстороннім та неупередженим, вважає, що наведені обставини перешкоджають судді ухвалювати об`єктивні рішення у кримінальному провадженні № 0003550.

Однак, дана обставина не може бути підставою для відводу судді, оскільки відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу в разі незгоди з процесуальним рішенням головуючого, сторони кримінального провадження мають право оскаржити його в апеляційному порядку.

Таким чином, підставою для відводу, на яку посилається заявник ОСОБА_3 є по своїй суті незгодою з процесуальним рішенням, ухваленим слідчим суддею ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, а саме, постановлення ним ухвали про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання про тримання під вартою, що не є підставою для відводу, передбаченою статтею 75 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що подання заяви про відвід повинно містити беззаперечні обставини, які б поза розумним сумнівом могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді, а заява подана заява про відвід фактично є незгодою з процесуальним рішенням судді.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду даної заяви про відвід слідчого суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Однак суду не надано жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини, а, отже, аргументи, якими ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності слідчого судді.

Інші доводи, викладені у заяві про відвід судді є необґрунтованими і такими, що не можуть бути підставами для задоволення заяви про відвід.

Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді при ухваленні рішень у кримінальному провадженні № 0003550, з матеріалів справи та доводів заяв про відвід не вбачається та у судовому засіданні також не встановлено.

Оскільки судом не встановлено, матеріалами справи та доказами не підтверджено наявності обставин, які б дійсно викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності слідчого судді ОСОБА_5 та могли би бути підставами для відводу, визначеними статтею 75 КПК України, підстави для задоволення заяви про відвід слідчого судді відсутні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що заява адвоката ОСОБА_3 , який діє на захист прав та в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від розгляду заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003550 від 07 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382, частиною третьою статті 358 КК України задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє на захист прав та в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від розгляду заяви про відвід слідчого ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003550 від 07 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382, частиною третьою статті 358 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18 лютого 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1