№ провадження 1-кс/495/3046/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2021 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001495 від 13.12.2021 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 15.12.2021 року надійшло клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001495 від 13.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
13.12.2021 до чергової частини відділення поліції № 2 Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надiйшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що в ніч з 12.12.2021 року на 13.12.2021 року невідомі особи шляхом зламу вхідних дверей проникли до приміщення колишнього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 звідки викрали грошові кошти та продукти харчування. Сума збитку складає понад 10 000 гривень.

За даним фактом 13.12.2021 року були внесені відомості до ЄРДР за №0001495 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

13.12.2021 у період з 08:57 годин по 12:01 годин проводився огляд місця події, а саме приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності перебуває у власності ОСОБА_5 .

В ході проведення огляду було огляді виявлено та вилучено наступне майно: сліди папілярних візерунків пальців рук, що вилучені на чотири відрізки клейкой стрiчки «скоч» та поміщено до сейф-пакету № SUD1008390, змив зроблений з дверної ручки на марлевий тампон, який поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №1», відокремлену дверну ручку, яку поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №2», один слід низу взуття, довжиною 28 см, ширина підметкової частини 11 см, ширина каблучної частини 9 см, проміжної 8 см, в якому відобразився рельєфний об`ємний малюнок.

13.12.2021 зазначене вище майно постановою слідчого визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження з метою проведення судових експертиз.

Беручи до уваги вищевикладене, з метою належного зберігання речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, забезпечення можливості проведення відповідних судових експертизи, враховуючи значимість вказаного майна для кримінального провадження слідчий просив клопотання задовольнити.

Позиції сторін.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про накладення арешту на майно розглядається за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явився, надали заяву у якій просили клопотання задовольнити.

Мотивація суду.
Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0001495 від 13.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В клопотанні слідчий просив на підставі положень ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170-172 КПК України накласти арешт на майно, а саме на: сліди папілярних візерунків пальців рук, що вилучені на чотири відрізки клейкой стрiчки «скоч» та поміщено до сейф-пакету № SUD1008390, змив зроблений з дверної ручки на марлевий тампон, який поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №1», відокремлену дверну ручку, яку поміщено до паперового конверту з маркуванням «Пакет №2», один слід низу взуття, довжиною 28 см, ширина підметкової частини 11 см, ширина каблучної частини 9 см, проміжної 8 см, в якому відобразився рельєфний об`ємний малюнок.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету накладення арешту. На підтвердження проведення експертиз не надано ані постанови про призначення експертизи, ані клопотання експерта про надання матеріалів для проведення експертизи.

В ході дослідження клопотання не встановлено як саме зазначене майно співвідноситься із завданням арешту майна, тобто запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що слідчий в розумінні вимог ст.132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Постанова слідчого про визнання майна речовим доказом містила лише опис установлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування, за якими з критеріїв ст.98 КПК України вище перелічені речі визнано речовими доказами, отже слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те,що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, не врахував ймовірний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001495 від 13.12.2021 про накладення арешту на майно про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1