Справа №293/1438/21
Провадження № 1-кс/293/53/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі
слідчої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури про продовження до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000536 від 04 квітня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Черняхів Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
25.10.2021 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшло клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури про продовження до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, строком на 60 днів.
Прокурор зазначає, що в провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000536 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України.
В межах вказаного кримінального провадження 30.08.2021 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який перебуває в умовах утримання СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8) до 29.10.2021 включно.
Клопотання мотивоване тим, що на час розгляду вказаного кримінального провадження в суді наявні достатні підстави вважати, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати надалі.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.10.2021 клопотання передано на розгляд судді ОСОБА_9 .
Проте, зважаючи на те, що суддя ОСОБА_9 перебуває на лікарняному (COVID-19), що унеможливлює проведення судового розгляду вказаного клопотання про продовження запобіжного заходу, в найкоротші строки, розпорядженням керівника апарату № 04 від 25.10.2021 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи № 293/1438/21 (провадження № 1-кс/293/53/2021).
Відповідно до протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 25.10.2021для розгляду вказаного клопотання слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .
В судовому засіданні прокурор просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, строком на 60 діб, мотивуючи тим, що ризики, які були при обранні запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.
Обвинувачений просив відмовити в клопотанні прокурора про продовження тримання його під вартою, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт та надати можливість працювати його дружині, а йому займатись вихованням дітей.
Захисник у судовому засіданні заперечив щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого. Подав клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки, на його думку, всі ризики відпали на даний час. Вказав, що ризик незаконного впливу на потерпілих чи свідків не доведений прокурором, оскільки по справі допитані всі потерпілі та свідки, всі докази надані суду. Зазначив, що тяжкість покарання не може свідчити про наявність ризиків. Вказавв, що обвинувачений є особою працездатного віку, має постійне постійне місце проживання, утримує дружину та малолітніх дітей.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечила щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, оскільки побоюється за своє життя, клопотань не заявила.
Потерпіла ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заперечила щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, оскільки побоюється за своє життя, клопотань не заявила.
Захисник потерпілих ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки існують переконливі обставини вважати порушеними заборон щодо впливу на свідків та потерпілих. Зокрема, вказав на наступні обставини: 1) на початку розгляду даного кримінального провадження цивільна дружина обвинуваченого відмовилась давати покази на підставі ст. 63 Конституції України, проте, в подальшому, під час розгляду справи в суді вказала, що бажає дати показання, очевидно після несанкціонованої розмови з обвинуваченим; 2) свідок ОСОБА_10 під час розгляду справи в даному кримінальному провадженні в судовому засіданні, яке відбулось 29.09.2021 повідомив, що обвинувачений за день до судового засідання телефонував йому та наполягав не свідчити проти нього.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, зазначає наступне.
Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.07.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 31.08.2021. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 21.07.2021 залишено без змін вказану ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.07.2021.
В подальшому 30.08.2021 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.07.2021 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.10.2021 включно. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 07.09.2021 залишено без змін вказану ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.08.2021.
Розглядаючи клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує вік, сімейний та майновий стан обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий: останній раз - 02.07.2020 вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки та звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України зі встановленням іспитового строку 1 рік, що на думку суду переконливо свідчить про суспільну небезпечність його особи та схильність до вчинення злочинів.
Наявність на утриманні в обвинуваченого сім`ї, утриманців не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, не зможуть гарантувати, що він не продовжить вчиняти злочини.
Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, є достатніми, та на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні сукупності злочинів, зокрема злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілих та свідків, яким відомі обставини вчинення ним злочину з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому на думку суду, тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Разом з тим, суд не може погодитись з доводами захисника про відсутність ризиків переховування ОСОБА_4 від суду, оскільки тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано обвинувачується, а саме позбавлення волі строком від 7 до 15 років може сприяти цьому ризику. Крім того, вік обвинуваченого ОСОБА_4 , його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я дають достатні підстави стверджувати про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.
Також в даному випадку безпідставними є доводи захисника про недоведеність ризику впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. При встановленні наявності вказаного ризику, суд враховує, що останньому відоме місце проживання, як потерпілого, так свідків в даному кримінальному провадженні, а тому й, в такому випадку, можливості підозрюваного незаконно впливати на них.
Крім того, суд знаходить безпідставними і доводи захисника про недоведеність наявності ризику вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень. Так, сама поведінка обвинуваченого свідчить про можливість та високий ризик вчинення ним нового злочину, виходячи з того, що, як зазначалось вище останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення в категорії злочинів проти життя та здоров`я особи, а в попередньому засуджений за злочин проти життя та здоров`я особи, а саме рідної матері обвинуваченого.
Вказані ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки він обирався не тільки з урахуванням тяжкості злочину, але й особи обвинуваченого та певних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте на даний час обставини, на які посилається сторона захисту, як на підставу відмови у продовженні запобіжного заходу, існували і на час обрання та продовження запобіжного заходу та були враховані судом, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на строк 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8) відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів з дня постановлення ухвали, тобто до 27.12.2021, включно.
В задоволенні клопотання захисника про заміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Копію ухвали направити учасникам судового провадження та СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)».
Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Слідча суддя ОСОБА_1