ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2363/21 Справа № 203/1038/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001119, якою кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення ОСОБА_7 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2021 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення ОСОБА_7 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Обгрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що 17 вересня 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру, тобто досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001119 повинно було закінчитися прийняттям прокурором одного з рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, до 18 листопада 2020 включно, обвинувальний акт складено слідчим та затверджено прокурором 13 листопада 2020 року, однак надійшов він до суду лише 19 березня 2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що під час ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні суд вдався до дослідження доказів, що не передбачено вимогами КПК України. Вважає, що закон пов`язує закриття кримінального провадження із всебічним, повним та неупередженим дослідженням всіх обставин провадження та безпосередньою оцінкою доказів, які не були предметом дослідження суду першої інстанції. Вказує, що враховуючи, що 18 листопада 2020 року було складено обвинувальний акт та прийнято рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, тобто в строк досудового розслідування, оскільки після повідомлення про підозру не закінчився передбачений ст. 219 КПК України строк. Звертає увагу на зміни, що були внесені Законом України №2548-VIII від 18 вересня 2018 року.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд.

Обвинувачений ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Судове рішення згідно зі ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Аналіз положень п. 2 ч. 3 ст. 314 та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно з фактом закінчення строку досудового розслідування.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду, зокрема обвинувального акта.

Статтею 283 КПК України встановлено форми закінчення досудового розслідування, однією із яких є звернення до суду з обвинувальним актом.

Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має 3 ключові стадії: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акту, тобто кінцевим моментом строку досудового розслідування є саме його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 лютого 2021 року (справа № 344/6630/17).

У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Усупереч доводам у апеляційній скарзі прокурора суд, закриваючи провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, правильно вказав, що після повідомлення ОСОБА_7 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

В силу п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже, з огляду на наведені вимоги закону строк досудового розслідування, якщо його не було продовжено, складає 2 місяці з моменту повідомлення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду.

Водночас, у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Так, з оскаржуваного рішення видно, що суд, закриваючи кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, посилався на те, що строк досудового розслідування, враховуючи, що його не було продовжено у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України, закінчувався 17 листопада 2020 року, тобто обвинувальний акт до суду мав бути направлений не пізніше вказаної дати, однак прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 19 березня 2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Також, судом першої інстанції було враховано, що супровідний лист про направлення вищевказаного обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська не містить дати його створення, а безпосередньо до суду обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов 19 березня 2021 року, тобто через 4 місяці після закінчення строку досудового розслідування.

При цьому будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду щодо дати направлення обвинувального акту саме 19 березня 2021 року, матеріали провадження не містять та прокурором під час апеляційного перегляду не надано.

Виходячи з наведеного апеляційний суд вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про надходження обвинувального акту щодо ОСОБА_7 поза межами строку досудового розслідування, визначеного п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 надійшов до суду в межах строку, передбаченого ст. 219 КПК України, не відповідають матеріалам кримінального провадження і є безпідставними.

При цьому доводи прокурора про те, що суд першої інстанції не міг на підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України,так як вказаною статтею не передбачено такого права у суду, є безпідставними, оскільки п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Також на необхідність перевірки судом першої інстанції під час проведення підготовчого судового засідання дотримання прокурором вимог, передбачених ст.ст. 291, 293 КПК України, та виконання ним приписів ст. 219 КПК України в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування зазначав і Верховний Суд України у своїх висновках, що містяться у постанові суду від 15 вересня 2021 року у справі 711/3111/19.

Доводи прокурора про те, що 18 листопада 2020 року, тобто у строк досудового розслідування, було складено обвинувальний акт та прийнято рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, є необгрунтованими, оскільки кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.
Отже, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, суд апеляційної інстанції не знаходить.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора та залишення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4