Справа № 368/1301/20
Провадження 1-кп-120/21
ухвала

07 липня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , представниці потерпілої ОСОБА_19 ОСОБА_20 , потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23
розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000004 від 11.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146-1, ч. 2, ст. 127 КК України, ОСОБА_18 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України; ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження.
В судовому засідання прокурором подані клопотання відносно обвинувачених про продовження запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що в даний час стосовно всіх обвинувачених існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування, оскільки вказані особи мають досвід роботи в органах поліції, обізнані в їх діяльності та методах роботи, достовірно розуміють рівень відповідальності, який загрожує ним в разі визнання винними. Існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки після вчинення злочину відносно ОСОБА_19 здійснено реальне знищення, приховування, спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень. Прокурор вбачає ризики, передбачені і п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вплив на потерпілих та свідків, який мав реальний прояв шляхом погроз на адресу ОСОБА_24 з боку ОСОБА_14 та погроз на адресу потерпілої ОСОБА_19 , окрім цього, прокурор розцінює відмову потерпілого ОСОБА_25 в судовому засіданні від пояснень, даних під час досудового розслідування, як наслідок здійсненого на нього впливу під час перебування останнього в СІЗО, в якому одночасно із ним перебували обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . А також просив врахувати зміну показань, даний під час досудового розслідування, інших свідків на користь сторони захисту під час допиту в судовому засіданні, що на його думку свідчить про вплив з боку обвинувачених.
Захисник ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 ОСОБА_9 проти задоволення вказаного клопотання заперечував, мотивуючи це відсутністю будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилаються прокурори в обґрунтування свого клопотання про продовження строку запобіжних заходів вказаним особам. Так, сторона захисту зазначила, що вплив обвинуваченого ОСОБА_14 на потерпілих є надуманим доводом, який не ґрунтується на належних доказах, спілкування із потерпілими обмежено об`єктивними факторами, такими як перебування останніх в СІЗО, в місцях позбавлення волі, наявністю в потерпілої ОСОБА_26 цілодобової охорони. У обвинуваченого ОСОБА_14 на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей від цивільного шлюбу, є міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в м. Кагарлику, він проходив військову службу в АТО і має позитивну характеристику. Сторона захисту відхилила звинувачення прокурорів у потенційному ризику знищити або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, і не були відшукані під час досудового розслідування, оскільки стадія збирання доказів вже добігла кінця, і сторона обвинувачення позбавлена можливості подання нових доказів в цій справі. Інші ризики у вигляді перешкоджанню кримінальному провадженню через використання службових зв`язків нічим не підтверджена і базується лише на усних доводах сторони обвинувачення. На підставі викладеного просили застосувати до ОСОБА_14 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання або застосувати до нього заставу.
З аналогічних підстав захисник ОСОБА_9 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_15 , тобто в зв`язку із відсутністю будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Окрім цього, посилався на наявність обставин, які свідчать про можливість застосування до ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: наявність в нього на утриманні малолітньої дитини, 2019 року народження, перебування в зареєстрованому шлюбі; наявність постійного місця проживання, позитивні характеристики за місцем роботи та навчання.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_17 , на думку його захисника ОСОБА_13 також відсутні будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Окрім цього ОСОБА_17 своєю сумлінною поведінкою довів виконання, покладених на нього обов`язків, пов`язаних із відбуттям цілодобового домашнього арешту, в зв`язку з чим заслуговує на пом`якшення режиму запобіжного заходу шляхом встановлення домашнього арешту виключно в нічний час. ОСОБА_17 між іншим має на утриманні малолітню дитину, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має дві освіти, які дозволяють йому працевлаштуватися задля забезпечення життєдіяльності себе та своєї сім`ї.
Обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 підтримали доводи своїх захисників в повній мірі.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_16 аналогічно зазначили, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Окрім цього, наголосив, що ОСОБА_16 , характеризується за попередніми місцями роботи, навчання, як відповідальну особа, із міцними соціальними зв`язками, соціальна активна, яка в разі скасування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, має реальні перспективи працевлаштуватися задля забезпечення життєдіяльності своє родини, рівень матеріального забезпечення якої в даний час не перевищує прожитковий мінімум. Окрім цього, захисник зазначив, що допитані раніше в судовому засіданні потерпілі та свідки надали пояснення, які в повній мірі спростовують провину ОСОБА_16 . Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 22 год. до 07 год. Окрім цього наголосив, що в даний час дитина обвинуваченого відвідує дитячий сад, і в членів сім`ї виникають значні труднощі із його відвідуванням через об`єктивну неможливість матері дитини через графік роботи відводити та забирати малечу.
Захист ОСОБА_18 також заперечив ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наголосили, що домашній арешт та тримання під вартою є в розумінні ст. 5 Конвенції позбавленням волі. Захист зазначив, що після обрання ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він добросовісно виконує покладені на нього обов`язки, жодного разу не намагався впливати на свідків та потерпілих, в зв`язку із чим доводи обвинувачення про ризик переховування та впливу на свідків мають голослівний, нічим не підтверджений характер. Просили відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Окрім цього заявили окреме клопотання застосувати до ОСОБА_18 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, як єдиний, що відповідає цілям судочинства в даний час, просили взяти до уваги свідчення потерпілого ОСОБА_25 , який спростував в судовому засіданні застосування до нього будь-якого насильства з боку обвинувачених. Окрім цього на користь обвинуваченого ОСОБА_18 надані свідчення ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Цілодобовий домашній арешт становить для ОСОБА_18 надмірний тягар з тих підстав, що позбавляє його можливості працювати та забезпечувати утримання себе та своїх батьків, які з ним проживають та перебувають на його утриманні. При цьому запобіжні заходи не повинні мати на меті обмеження конституційних прав обвинуваченого на працю та достатній рівень життя.
Суд вислухавши думку учасників в цій частині, прийшов до наступного висновку.
На думку суду, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ті, які зазначалися судом раніше. Так, обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 можуть впливати на недопитаних судом до теперішнього часу свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі за допомогою використання ними службових та соціальних зв`язків, доступ до яких, в разі застосування до них запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, може бути полегшений.
Суд повторює, що потерпілий допитаний в судовому засіданні ОСОБА_24 повідомив суду, що відмовився в січні 2020 року від своєї заяви про застосування до нього насильства з боку ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 після отриманих персональних погроз від ОСОБА_14 . Окрім цього, суд звертає увагу, що в своїх показаннях ОСОБА_24 пояснив, що ОСОБА_14 погрожував йому в кабінеті слідчого Кагарлицького відділу поліції на прізвище ОСОБА_29 , якого останній викликав на допит як потерпілого, та вийшов із кабінету задля створення можливості приватної бесіди ОСОБА_24 та ОСОБА_14 . Вказана інформація свідчить на користь доводів сторони обвинувачення, які зводяться до того, що обвинувачені можуть використовувати свої професійні та соціальні зв`язки на свою користь, що в свою чергу може ускладнити перебіг кримінального провадження. Окрім цього свідок ОСОБА_30 повідомив суду, що його брат ОСОБА_31 виїхав в невідомому напрямку із сім`єю із ОСОБА_32 саме через погрози, які надходили на його адресу, і зводилися до вимоги відмовитися від свідчень проти обвинувачених. Безпосередньо сам свідок ОСОБА_30 повідомив суду, що розцінює дії обвинувачених ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , які звелися до доставлення його та ОСОБА_35 до відділу Кагарлицької ВП, та натяків на порушення проти них кримінальної проваджень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, як дії, за допомогою яких останні намагалися чинити на них влив через отримання ними інформації про побиття ОСОБА_24 та ОСОБА_22 .
Суд відмовляється надавати оцінку показанням свідків, які були допитані в судовому засіданні, до аналізу змісту яких вдається сторона захисту, обґрунтовуючи свою позицію щодо необхідності зміни запобіжних заходів на більш м`які, оскільки це суперечить засадам судочинства, відповідно до змісту яких суд надає оцінку доказам лише під час ухвалення рішення в нарадчій кімнаті.
Доводи прокурорів про вплив обвинувачених на потерпілого ОСОБА_22 , через який він відмовився від попередніх показань, даних ним під час досудового розслідування, не знайшли підтверджень в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_22 безпосередньо заперечив про вказаний факт, перебуваючи вже поза межами СІЗО в виправній колонії. Аналогічно зміна показань свідка ОСОБА_36 під час допиту в судовому засіданні, яка зі слів прокурора, звелася до повної відмови від показань, наданих на досудовому розслідування, в даний час не розцінюється судом як наслідок впливу на нього обвинувачених, оскільки не підтверджена належними доказами, і зазнає оцінки в сукупності із іншими доказами під час ухвалення рішення за результатами розгляду кримінального провадження.
Проте суд в цілому вважає доводи сторони обвинувачення про ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявними та реальними, оскільки, враховуючи вразливий стан деяких потерпілих та свідків, пов`язаний із їх соціальним статусом, наявністю, навіть в минулому, професійних стосунків із обвинуваченими, вважає, що на даний час стосовно всіх обвинувачених не перестав існувати ризик впливу на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, зважаючи, що діюче кримінальне-процесуальне законодавство покладає на суд обов`язок безпосереднього дослідження доказів та отримання показань учасників кримінального провадження усно (ст. 23 КПК України). І в інакшому випадку призведе до втрати доказів, що унеможливить дотримання принципів справедливого та неупередженого судового розгляду.
Суд також не відмовляється від своєї позиції щодо обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , висловленої в попередніх ухвалах, яка зводиться до того, що вказані особи обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжкого насильницьких злочинах, максимальне покарання за один з яких перевищує десять років позбавлення волі, зважаючи на розмір заявленої потерпілими ОСОБА_24 та ОСОБА_19 розміру моральної шкоди в цивільних позовах, а також враховуючи їх молодий вік та стан здоров`я, наявність у ОСОБА_14 досвіду участі в бойових діях, який може сприяти виживанню в складних, несприятливих умовах, суд не виключає ризик можливого переховування від суду.
Суд вже раніше зазначав, що критично ставиться до позитивних характеристик обвинувачених за місцем роботи, оскільки інкриміновані їм злочини, здійсненні в ході реалізації ним повноважень співробітників поліції.
Заслухавши учасників провадження, керуючись положеннями ст. ст. 177, 178 КПК України, суд прийшов до висновку, що на теперішній час не перестали існувати ризики у зв`язку із наявністю яких обвинуваченим раніше обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту, а тому вказані запобіжні заходи доцільно продовжити.
Враховуючи, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_18 є взаємовиключним із клопотанням захисту ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд, дійшовши висновку про обґрунтованість першого, відмовляє в задоволенні другого.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 9, 177-178, 199, 331, 372 КПК України, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» до 04 вересня 2021 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» до 04 вересня 2021 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 04 вересня 2021 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_17 : цілодобово перебувати за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати за кожною вимогою до суду;утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими, іншими обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 04 вересня 2021 року включно. Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_16 : цілодобово перебувати за адресою: АДРЕСА_2 ; прибувати за кожною вимогою до суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими, іншими обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 04 вересня 2021 року включно. Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_18 : цілодобово перебувати за адресою: АДРЕСА_3 ; прибувати за кожною вимогою до суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими, іншими обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , що у разі невиконання умов запобіжного заходу, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали в частині запобіжного заходу ОСОБА_18 покласти на Відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області; в частині виконання запобіжних заходів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на Обухівський РУП ГУ НП в Київській області, та на прокурорів групи прокурорів в кримінальному провадженні.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Обухівський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Повний текст складений та підписаний 12.07.2021 року

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3