Справа № 276/836/21
Провадження по справі№ 1-кп/276/45/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Хорошів кримінальне провадження №0000034 від 11.05.2021 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Солодирі Хорошівського району Житомирської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженого, зі слів працюючого неофіційно, інваліда 3 групи, раніше судимого, востаннє вироком Володарсько Волинського районного суду Житомирської області 05.09.2017 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.09.2020 року звільнений умовно-достроково 23.09.2020 року від відбуття покарання строком 1 рік 5 місяців 23 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :
02.05.2021 близько 22 год. 00 хв. між ОСОБА_6 , який перебував в середині спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій протиправний умисел, у вказаний день, час та місці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 , який знаходився на ліжку та кулаками лівої та правої руки наніс два удари в область голови останнього з ліва та права. Після цього, ОСОБА_6 застосовуючи фізичну силу, стягнув з ліжка на підлогу ОСОБА_4 та присівши біля нього, кулаком правої руки наніс йому три удари в область голови з права.
У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на правій вушній раковині та синці на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також фізичний біль.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав частково та пояснив, що 02.05.2021 року біля 23 години в середині спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_1 він підійшов до ОСОБА_4 , який сидів на ліжку та ударив його біля 3 разів лівою та правою рукою в район обличчя та ушей. Забрав свої речі та поїхав. ОСОБА_4 з ліжка на підлогу не стягував.
Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що на другий день після Пасхи 2021 року, біля 10-11 години вечора, до житлового будинку АДРЕСА_1 прийшов ОСОБА_6 . Двері відчинила його дружина. ОСОБА_6 зайшов до кімнати, де він сидів на ліжку, ОСОБА_6 підійшов до нього та почав наносити удари, звинувачуючи, що він підсадив дочку на наркотики. Ударів наніс багато, однак скільки саме він не пам`ятає, приблизно біля п`яти. Згодом він отямився на підлозі та побачив як таксист, який привіз обвинуваченого, відтягнув ОСОБА_6 від нього. В результаті нанесених тілесних ушкоджень він лікувався в лікарні. ОСОБА_6 вибачення у нього не просив. Просить суворо покарати обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 02.05.2021 року до її будинку АДРЕСА_1 хтось постукав у вікно. Вона відчинила двері і побачила ОСОБА_6 , який її відсунув, підійшов до ОСОБА_4 , який знаходився на ліжку, скинув з нього покривало і почав бити по обличчю не пояснюючи причину. Нанісши приблизно 2 удари, взяв ОСОБА_4 лівою рукою за горло, підняв до одвірка та наносив удари правою рукою. Скільки наніс ударів не пам`ятає. Згодом вони впали на підлогу, де ОСОБА_6 продовжив наносити удари руками і ногами ОСОБА_4 . Вона сказала онуці покликати на допомогу, після чого до хати зайшов місцевий таксист на прізвисько « ОСОБА_9 », який відтягнув ОСОБА_6 від ОСОБА_4 . Після чого вона викликала поліцію та швидку допомогу.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що у вихідний день 2021 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 22 год 30 хв. підвозив раніше знайомого ОСОБА_6 до с. Давидівка, також в цей час він підвозив дівчину в це ж село. Спочатку висадив ОСОБА_6 біля будинку ОСОБА_4 , а потім поїхав завозити дівчину. Повернувся до будинку потерпілого через хвилин 5, щоб забрати ОСОБА_6 , так як попередньо з ним про це домовлялися. Під`їхавши до будинку потерпілого побачив, як вибігла його онука, яка плакала, а тому він вирішив зайти до будинку. Зайшовши до будинку, він помітив як в спальній кімнаті стояли потерпілий та обвинувачений, тримаючи один одного руками та сперечалися, щоб хтось з них наносив удари іншому свідок не бачив. У цей час в будинку перебувала ще дружина потерпілого, яка стояла трохи далі від них. Свідок відтянув ОСОБА_6 та виштовхав його за двері будинку, після чого він завіз обвинуваченого до с. Дворище Хорошівського району. По дорозі обвинувачений йому про те, що сталося в будинку не розповідав, так як і не розповідав ніхто про обставини події і в будинку ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального проступку, крім показань самого обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , підтверджена також сукупністю наданих і безпосередньо досліджених письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.05.2021 року від ОСОБА_4 , який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, про те, що 02.05.2021 року о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 спричинив йому тілесні ушкодження.
- рапортом старшого інспектора чергового відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 , згідно якого ОСОБА_8 повідомила на номер 102, що 02.05.2021 року о 22 годині 13 хвилин за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_11 вчинив бійку;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.05.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_4 та фототаблицею до нього, з якого вбачається, що потерпілий під час проведення слідчого експерименту розповів, що 02.05.2021 року близько 22 години 00 хвилин коли він перебував вдома разом з дружиною, почув стукіт у двері. Дружина відчинила двері і побачила ОСОБА_13 , який відштовхнув її, зайшов до кімнати де він лежав на ліжку, стягнув з нього одіяло та почав кричати щоб він підвівся. Він сів на ліжко, після чого ОСОБА_14 наніс йому удар в обличчя з права, потім удар зліва та знову з права. Далі він стягнув його з ліжка і присівши біля нього, знову почав бити кулаками по голові. Ударів було близько трьох. Далі підвівся та вдарив 2 рази по тулубу ногою.
- висновком експерта №690 від 11.05.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлено синець на правій вушній раковині, синці на голові, які утворились від дії тупих твердих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних потерпілим, та як зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілий в момент спричинення тілесних ушкоджень міг знаходитись в будь-якому положенні тіла, при якому ділянки тіла були б доступними для спричинення тілесних ушкоджень. Отримання даних тілесних ушкоджень при падінні малоймовірно.
Згідно вимог ст. 377 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно норм ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи, поза розумним сумнівом.
Принцип «поза розумним сумнівом» передбачає, зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази є достовірними та достатніми, оскільки в цілому не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у пред`явленому йому обвинуваченні поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. При цьому суд враховує всю сукупність як об`єктивних так і суб`єктивних обставин вчинення злочину.
Враховуючи викладене, у суду немає підстав ставити під сумнів показання потерпілого ОСОБА_4 , а тому, на думку суду, надані ним показання є достатніми у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту, яким зафіксовано механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, показами свідка ОСОБА_8 , яка підтвердила нанесення обвинуваченим ударів потерпілому в область голови та тулубу, показами свідка ОСОБА_10 , який підтвердив перебування обвинуваченого у будинку ОСОБА_4 та наявність між ними конфлікту, а також висновком судово-медичної експертизи від 11.05.2021, яким зафіксовані тілесні ушкодження в області голови потерпілого, для доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 поза розумним сумнівом.
За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, беручи до уваги покази потерпілого і свідків та дослідженні в судовому засіданні письмові документи, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисні дії, які виразились у заподіянні ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, раніше судимий, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, є інвалідом 3 групи, офіційно не працює, за місцем проживання компрометуючих матеріалів селищна рада на обвинуваченого не має.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставино, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає рецидив злочинів.
Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, наявність як пом`якшуючих так і обтяжуючих покарання обставин, вислухавши думку прокурора та потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, а також відсутність тяжких наслідків внаслідок дій обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції вчиненого кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт. На думку суду саме таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Згідно ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тому для остаточного призначення покарання суд має застосувати приписи ст.71 КК України.
Оскільки вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.09.2017 року ОСОБА_6 було призначене покарання у виді позбавлення волі, а за даним вироком призначається покарання у виді громадських робіт, тобто покарання є різні за своїм видом, тому враховуючи положення ст.72 КК України необхідно перевести покарання у виді громадських робіт у покарання у виді позбавлення волі за співвідношенням: 1 день позбавлення волі відповідає 8 годинам громадських робіт.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями) невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (ст.ст. 81,107 КК України). У разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
З огляду на викладене на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, суд частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.09.2017 і призначає обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено, речові докази відсутні, а тому судом не вирішуються питання щодо них.
Підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вбачається.
Керуючись ст.ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
З урахуванням ч. 4 ст. 81 КК України на підставі ч. 1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України до цього покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, що призначене вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.09.2017, з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає всім годин громадських робіт, і остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 в порядку виконання даного вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1