Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
31 січня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відео конференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0004034 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Остріїв Млинівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 11.03.2020 року Рівненським міським судом за ч.ч. 1,2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі, звільнений 13.04.2020 року по відбуттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 13.05.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі, звільнений 31.07.2020 року по відбуттю строку покарання; 24.03.2021 року Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до чотирьох місяців арешту, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст. 186 КК України, і призначено покарання чотири роки позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.186 КК України і призначено покарання чотири роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із врахуванням попереднього вироку Рівненського міського суду від 24.03.2021 року, призначено остаточне покарання - чотири роки позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рахується з моменту затримання - 18 жовтня 2020 року.
Судом стягнуто з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1307,60 грн. та вирішено питання щодо речових доказів.
Як визнав доведеним суд, 18 жовтня 2020 року близько 05 год 30 хв. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи на Привокзальній площі в м. Рівне, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, повторно, керуючись корисливим мотивом, відкрито заволоділи майном ОСОБА_10 : мобільним телефоном марки «Huawei» модель «P-8 LITE» (Ale-L21) вартістю 1 206,33 грн. та гаманцем коричневого кольору вартістю 20,82 грн, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 255 гривень, і з місця вчинення злочину з викраденим майном втекли.

У поданих апеляційних скаргах:

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 доводить, що ніякої попередньої змови на вчинення злочину стосовно потерпілого ОСОБА_10 між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не було, що підтвердили самі обвинувачені в ході судового розгляду, а умисел на викрадення майна ОСОБА_10 у ОСОБА_5 виник раптово, що залишилося поза увагою суду і призвело до ухвалення незаконного вироку. Просить скасувати вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2021 року в частині визнання ОСОБА_6 винним в інкримінованому йому злочині та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати невинним та виправдати.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини підзахисного у вчиненому злочині, зазначає, що ніякої змови на вчинення злочину щодо потерпілого між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 не було, останній визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, сприяв у розкритті злочину, однак суд призначив надто суворе покарання. Просить змінити вирок в частині призначення покарання ОСОБА_5 , застосувавши положення статті 75 КК України.

Прокурор апеляційну скаргу в порядку ст. 403 КПК України до початку апеляційного розгляду відкликав.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апелянтів, обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підтримання поданих захисниками апеляційних скарг, доводи прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, і є обґрунтованим.

Всупереч твердженням, викладених в апеляційних скаргах, та при апеляційному розгляді провадження щодо незаконності вироку за відсутності доказів спільного умислу та домовленості між обвинуваченими на вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_10 , матеріали даного кримінального провадження містять достатньо належних і допустимих доказів, які свідчать саме про спільні дії ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на скоєння грабежу потерпілого за наведених у вироку обставин.

В ході судового розгляду обвинувачені зазначили, що 18 жовтня 2020 року в нічну пору обоє знаходилися на залізничному вокзалі м. Рівне, де розпивали пиво. Потерпілий був з двома жінками, виражався нецензурною лайкою і на їх зауваження не реагував. ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_10 цигарки і відійшов в сторону. Між ОСОБА_5 і потерпілим сталася шарпанина, в процесі якої ОСОБА_5 відкрито викрав з кишені потерпілого мобільний телефон і гаманець з грішми. Коли ОСОБА_6 почув крики жінок, він повернувся до них, назустріч йому йшов ОСОБА_5 , з яким вдвох пішли з вокзалу, ОСОБА_5 передав йому мобільний телефон потерпілого і незабаром вони були затримані працівниками поліції.

Твердження ОСОБА_5 і ОСОБА_6 щодо відсутності єдиного умислу на грабіж потерпілого спростовуються послідовними показаннями ОСОБА_10 , згідно яких 18 жовтня 2020 року біля 05 год. ранку він разом з сестрою ОСОБА_11 та тіткою знаходився на залізничному вокзалі, очікуючи маршрутку до місця проживання. Коли побачив трьох незнайомих чоловіків, серед яких були обвинувачені, запитав їх, де знаходиться магазин, на їх прохання дав їм цигарки і повернувся до сестри і тітки на платформу автостанції "Залізничний вокзал", яка добре освітлювалася. Через деякий час до нього підійшли ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які влаштували конфліктну ситуацію, стали його штовхати, шарпати за одяг, вимагати кошти на пиво та цигарки, і в процесі шарпанини відкрито та насильно зняли куртку, порвавши її з обох сторін, заволодівши при цьому мобільним телефоном, гаманцем та грішми в сумі 255 грн.

Після того, як сестра зателефонувала в поліцію, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим втекли, однак, незабаром були затримані працівниками поліції.

Відповідно до протоколів пред`явлення осіб для впізнання ( а.с. 25-28) ОСОБА_10 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як таких, що 18 жовтня 2020 року на привокзальній площі в м. Рівне відкрито заволоділи його мобільним телефоном, гаманцем та грішми в сумі 255 грн, а при проведенні слідчого експерименту показав, яким чином, де саме і за яких обставин обвинувачені відкрито викрали його майно ( а.с. 29-35).

Підстави оговорювати обвинувачених у потерпілого відсутні, оскільки, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді встановлено, що ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 , ані ОСОБА_10 до даної події один одного не знали.

Показання потерпілого ОСОБА_10 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що 18 жовтня 2020 року разом з братом - потерпілим у провадженні, та тіткою близько 05 год. очікували маршрутку на привокзальній площі в м. Рівне. На платформу, де вони перебували, підійшло троє невідомих чоловіків, які влаштували з ОСОБА_10 конфлікт, почали його штовхати, шарпати за одяг і вимагати гроші. Під час шарпанини ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , яких вона впізнала, відповідно до протоколу впізнання ( а.с. 39-42), порвавши куртку брата, забрали його мобільний телефон, а також гаманець з грішми. Коли вона викликала працівників поліції, обидва обвинувачені втекли з викраденим майном, і в подальшому поліцією були затримані.

Зазначене підтверджено і при проведенні слідчого експерименту з вказаним свідком ( а.с. 43-48).

Співробітники поліції - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , викликані на місце події, маючи зі слів потерпілого і свідка ОСОБА_11 зовнішні прикмети грабіжників, в ході перевірки прилеглої до залізничного вокзалу території, на вул. Ж.Кюрі затримали двох чоловіків, якими виявилися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у яких в ході поверхневої перевірки було вилучено викрадене у потерпілого майно.

Зокрема, відповідно до протоколів затримання та вилучення, а також відеозаписів з нагрудних боді-камер працівників патрульної служби від 18 жовтня 2020 року( а.с. 49-56.91-98,185-188), у ОСОБА_5 виявлено гаманець коричневого кольору, в якому знаходилися паспорт на імя ОСОБА_10 та грошові кошти, а в ОСОБА_6 мобільний телефон потерпілого марки «Huawei» модель «P-8 LITE» (Ale-L21) чорного кольору в прозорому чохлі.

Високий ступінь узгодженості дій під час та після вчинення злочину, на думку колегії суддів, вказує на наявність єдиного злочинного умислу обох обвинувачених.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для зясування змісту і спрямованості умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо потерпілого ОСОБА_10 , і вірно кваліфікував дії обвинувачених саме за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна( грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При обранні покарання суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до тяжких злочинів, особи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 які раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі, і тяжких, - розбій та грабіж, мають не зняті і не погашені судимості ( т.2 а.с. 39-40, 63-64), посередньо характеризуються за місцем проживання, і призначив їм мінімальне покарання, передбачене законом за вчинене, належним чином вмотивувавши прийняте рішення, підстав для скасування чи зміни якого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженими протягом трьох місяців з дня вручення їм копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3