печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0001671 від 16.12.2014,-

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0001671 від 16.12.2014.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у справі № 757/35396/17-к та від 03 липня 2017 року у справі № 757/37629/17-к накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:392:0130, площею 0,1997 га, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 та заборонено розпоряджатись та використовувати будь-яким чином вказану земельну ділянку та розташовані на ній будівельні споруди, які не зареєстровані на праві власності.

Зазначає, що арешт накладено необґрунтовано. Відсутні та не зазначені докази того, що арештоване майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, містить сліди кримінального правопорушення. Ухвали слідчих суддів про накладення арешту на майно не містить жодних посилань на те, що ініціатор клопотання - прокурор, навів будь-які доводи та надав докази того, що майно на яке потрібно накласти арешт може бути приховуване, пошкоджене, псуванне, знищене, перетворене, відчужене, та лише арешт зможе цьому запобігти, та відповідно, відсутнє обґрунтування слідчого судді відносно існування таких ризиків щодо майна.

При цьому, відсутність потреби в подальшому застосуванні арешту земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:392:0130), підтверджується тим, що наразі самочинна будівля, що була побудована на арештованій земельній ділянці задовго до придбання цієї земельної ділянки ОСОБА_4 , та будівництво якої стало підставою порушення кримінального провадження, була знесена.

Як вбачається з матеріалів справи арешт на земельну ділянку кадастровий номер :79:392:0130 було накладено судом з метою недопущення продажу самочинних будівель, розташованих на ній.

Згідно довідки № 26/12 від 26.12.2019 року, виданої ТОВ «ТЕХІНВЕНТБЮРО», земельна ділянка (кадастровий номер :79:392:0130) площею 0,1997 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 618, виданий 22.05.2017, видавник: ОСОБА_5 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 87712757) від 22.05.2017р., вільна від забудов зареєстрованих згідно з чинним законодавством.

Тобто, на зазначеній вище земельній ділянці на разі відсутні будь-які будівлі, в тому числі нежила будівля дельфінарію «НЕМО», самочинне будівництво якої і стало підставою для звернення прокурора до суду з клопотаннями про арешт цієї будівлі та земельної ділянки. А отже зазначені прокурором в клопотаннях ризики як то можливість відчуження самочинно збудованої будівлі та земельної ділянки, на якій вона розташована, на разі так само відсутні, а будь-яких інших ризиків як підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності, прокурором не повідомлено.

В зв`язку із відсутністю на придбаній ОСОБА_4 земельній ділянці будь-яких будівель, в тому числі самочинно збудованої будівлі дельфінарію «Немо», будівництво якої стало підставою для звернення прокурора до суду з клопотаннями про накладання арешту, та в зв`язку з відсутністю в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_4 належним йому майном заявник вважає, що арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/35396/17-к від 21.06.2017 року та ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/37629/17-к від 03.07.2017 року на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:392:0130), підлягає скасуванню.

Представник власника майна до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, доводи клопотання підтримала у повному обсязі.

Прокурор до судового засідання не з`явився з невідомих причин, тому слідчий суддя розглянув клопотання за його відсутності, відповідно до положень ст.. 174 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001671 від 16.12.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України.

У зв`язку з цим, що ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у справі № 757/35396/17-к та від 03 липня 2017 року у справі № 757/37629/17-к накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:392:0130, площею 0,1997 га, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 та заборонено розпоряджатись та використовувати будь-яким чином вказану земельну ділянку та розташовані на ній будівельні споруди, які не зареєстровані на праві власності.

Вказаний арешт на нерухоме майно накладався, оскільки воно відповідало критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Крім того, в обґрунтування ухвали про накладення арешту слідчий суддя посилався на те, що:

«На земельній ділянці розташованої за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 9, (кадастровий номер :79:392:0130), на даний час розташована та експлуатується двоповерхова будівля, в якій знаходиться Київський дельфінарій «НЕМО».

Відповідно до листа з Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 09.06.2017, у департаменті відсутня інформація щодо видачі дозволу ТОВ «Нерум», ТОВ «Ардал», або іншим організаціям на виконання будівельних робіт за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 9, (кадастровий номер :79:392:0130).

20.08.2013 Господарським судом міста Києва винесено рішення у справі №910/9604/13, згідно з яким ТОВ «Нерум» зобов`язано знести самочинно збудовану нежитлову будівлю, яка експлуатується в якості дельфінарію «Немо», та розташована за адресою: м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 9, (кадастровий номер :79:392:0130).

Разом з цим, не зважаючи на вимоги Закону, а саме те, що цільове призначення земельних ділянок не відповідало намірам забудовника та не розраховано на будівництво двоповерхової капітальної будівлі, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) не видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, а Державною архітектурно-будівельною інспекцією України не видано відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт та з 2015 року не вживалось жодних заходів щодо усунення вищевказаних порушень.

Вказане свідчить про можливе вчинення службовими особами Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Державної архітектурно-будівельної інспекції України кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

На теперішній час досудовим розслідуванням встановлено, що на вищевказаній земельній ділянці, всупереч вимогам Закону розташована самочинно збудована нежитлова будівля, яка експлуатується в якості дельфінарію «Немо».»

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володати своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що право власності ОСОБА_4 на арештоване майно підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2017 року та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності від 22.05.2017.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що на час розгляду провадження ОСОБА_4 не повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні.

Також, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, прокурором не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно містить сліди вчинення кримінального правопорушення та яким ознакам ст. 98 КПК України воно відповідає.

Відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Отже, арешт ухвалою слідчого судді на нерухоме майно ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, оскільки арешт накладено на майно особи, яка не має статусу підозрюваного або обвинуваченого.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому дим Кодексом.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статгі 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту прокурором не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги доводи заявника, що наразі самочинна будівля, що була побудована на арештованій земельній ділянці задовго до придбання цієї земельної ділянки ОСОБА_4 , та будівництво якої стало підставою порушення кримінального провадження, знесена.

Як вбачається з матеріалів справи арешт на земельну ділянку кадастровий номер :79:392:0130 було накладено слідчими суддями, серед іншого, з метою недопущення продажу самочинних будівель, розташованих на ній.

Згідно довідки № 26/12 від 26.12.2019 року, виданої ТОВ «ТЕХІНВЕНТБЮРО», земельна ділянка (кадастровий номер :79:392:0130) площею 0,1997 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 618, виданий 22.05.2017, видавник: ОСОБА_5 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 87712757) від 22.05.2017р., вільна від забудов зареєстрованих згідно з чинним законодавством.

Тобто, на зазначеній вище земельній ділянці на даний час відсутні будь-які будівлі, в тому числі нежила будівля дельфінарію «НЕМО», самочинне будівництво якої і стало підставою для звернення прокурора до суду з клопотаннями про арешт цієї будівлі та земельної ділянки.

Будь-яких інших ризиків як підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності, прокурором не надано.

Прокурором не доведено та не зазначено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), які виправдовували б такий спосіб втручання у право власності ОСОБА_4 .

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного у кримінальному провадженні № 0001671 від 16.12.2014 задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2017 року у справі № 757/35396/17-к на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:392:0130), площею 0,1997 га, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , та заборону розпоряджатися будь-яким чином вказаною земельною ділянкою.

Скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року у справі № 757/37629/17-к заходи забезпечення кримінального провадження № 0001671 від 16.12.2014 року на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :79:392:0130), площею 0,1997 га, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , та заборону розпоряджатись та використовувати будь-яким чином вказану земельну ділянку та розташовані на ній будівельні споруди, які не зареєстровані на праві власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1