Провадження № 1-кп/734/194/21 Справа № 734/2537/21
В И Р О К

іменем України

21 вересня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Бориспіль Київської області, українеця, громадянина України, одруженого, утриманців не маючого, із неповною вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С А Н О В И В:

17 червня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.07.2020 №135 матрос ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вище вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 3 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У такий спосіб із моменту видання Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на матроса ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (зі змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту зобов`язує матроса ОСОБА_4 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV (зі змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст.ст. 4, 11, 16, 127, 128 Статуту, матрос ОСОБА_4 зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань. Також ОСОБА_4 , окрім іншого, зобов`язаний зразково виконувати свої службові обов`язки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.05.2021 №103 матрос ОСОБА_4 вибув до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ) з метою проходження фахової підготовки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 01.06.2021 №121 матрос ОСОБА_4 вважається таким, що прибув у відрядження на навчання, зарахований до списків прикомандированого особового складу частини та призначений на посаду курсанта 4 навчальної механізованої роти.

Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді курсанта 4 навчальної механізованої роти військової частини НОМЕР_3 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, у військовій частині НОМЕР_3 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, став на шлях злочинної діяльності 14.06.2021 року близько 08 год. 00 хв., без відповідного дозволу командування та поважних на те причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_4 .

Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався.

В подальшому, 23.07.2021 матрос ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення військової частини, самостійно прибув до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), тим самим припинивши вчиняти кримінальне правопорушення.

Отже, матрос ОСОБА_4 був незаконно відсутній на місці несення служби у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ), з 14.06.2021 по 23.07.2021.

06 серпня 2021 року між заступником керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України.

Як вбачається з вказаної угоди заступник керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

За вказаною угодою, враховуючи ступінь і характер сприяння підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження щодо нього, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, характер та тяжкість злочину, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він являється учасником бойових дій, проходить військову службу у зоні проведення Операції об`єднаних сил,має на утриманні малолітню дитину,беручи до уваги інтереси суспільства сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69КК України у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме одинадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між заступником керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між заступником керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме одинадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 06 серпня 2021 року між заступником керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1