Справа № 454/864/21
УХВАЛА

про скасування арешту майна

м. Сокаль 07.09.2021 року

Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю :
секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке мотивовано наступним.

Під час досудового розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді накладено арешт на належне йому майно, зокрема 268 одиниць дощок.

Постановою слідчого від кримінальне провадження закрито, однак не вирішено питання про арешт дощок.

Вважає, що відпала необхідність в подальшому застосуванні арешту вказаного майна.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду від 30.03.2021р. накладено арешт на вилучені 26.03.2021р під час обшуку приміщення пилорами по АДРЕСА_1 дерев`яні дошки в кількості 268 (двісті шістдесят вісім) одиниць в кримінальному провадженні №0000038.

Постановою слідчого від 07.06.2021р. закрито кримінальне провадження №0000038, в якому накладено арешт на зазначене майно.

Одночасно із закриттям провадження, слідчим вказано в постанові про необхідність вирішення питання про передачу в дохід держави речових доказів, якими є колоди породи «сосна» в кількості 27 одиниць та дерев`яних дощок в кількості 268 одиниць.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

В свою чергу, кримінальне провадження закрито слідчим у зв`язку з неможливість встановити розмір шкоди, завданої довкіллю та зазначено про необхідність передачі в дохід держави вилученого та арештованого майна.

На даний час слідчий не звертався до суду з клопотанням про передачу в дохід держави зазначеного майна, а тому дане питання не вирішено.

Крім того, заявляючи про власність на деревину, яка є об`єктом арешту, ОСОБА_3 не надав суду жодних доказів його речових прав на це майно та законності набуття такого.

З врахуванням наведеного, в задоволенні клопотання підстави відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.174 КПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1