Провадження № 11-сс/4808/286/21
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 в порядку ст. 303 КПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, а також постанову слідчого Четвертого СВ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_9 від 30.08.2021 року про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017.

Зокрема посилається на те, постанова слідчого Четвертого СВ ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_9 від 30.08.2021 року про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017 є неповною, містить істотні суперечності за змістом, не містить аналізу розмов прокурорів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що були ним зафіксовані і наявні в матеріалах провадження.

Крім того, просить визнати його потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки внаслідок вчиненого щодо нього корупційного злочину прокурорами, він був позбавлений належного захисту під час досудового розслідування та судового розгляду, 9 років поневірявся по тюрмах, втратив все своє майно, змушений проживати в чужій хаті без будь яких засобів для існування, а стан здоров`я після ув`язнення критичний. При цьому вказує, що неодноразово звертався до Івано-Франківської обласної прокуратури і ТУ ДБР у м. Львові з вимогами визнати його потерпілою стороною, востаннє 25.08.2021 року, проте на час розгляду його скарги слідчим суддею 11.10.2021 року жодної відповіді на таке клопотання із СВ ТУ ДБР він не отримав. Водночас, слідчий ДБР під час годинної технічної перерви в процесі розгляду його скарги, нібито відшукав це клопотання, проте ствердив, що воно надійшло після закриття кримінального провадження, після 30.08.2021 року, що унеможливлює на даний час надання йому статусу потерпілого. Вважає сумнівним таке тривале ненадходження кореспонденції з 25.08.2021 по 30.08.2021 в межах одного міста.

Також просить зобов`язати слідчого СВ ТУ ДБР провести очну ставку, одночасний допит його і прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також адвоката ОСОБА_12 , оскільки зазначену вимогу цинічно ігнорує слідчий ДБР та Івано-Франківський міський суд.

Просить зобов`язати або направити судове реагування до СВ ТУ ДБР у м. Львів та до Івано-Франківської обласної прокуратури, надати йому статус потерпілого у кримінальному провадженні №000026 від 06.08.2020 року, а також провести важливі для об`єктивного розслідування: слідчі експерименти на місці події з його участю, зокрема за фактом викрадення правоохоронцями під час повторного обшуку його садиби 24.03.2017 року всіх його золотовалютних заощаджень та іншого майна; очну ставку, одночасний допит його та слідчого ОСОБА_13 , працівників поліції ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших, зазначених у підготовлених ним досудових показаннях, які слідчий ДБР ОСОБА_16 відмовився отримати безпосередньо від нього; допитати його в статусі потерпілого в даному провадженні.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що під час перебування в тюрмі його житло та майно не було комусь передане на відповідальне зберігання, на даний час воно стало не придатне до проживання, а майно відсутнє, у нього немає родичів, він є самотнім, тому просить призначити йому сатисфакцію у сумі 400000 Євро.

ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, проте в апеляційній скарзі просив провести її розгляд без його участі. З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та просив її залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею в одному провадженні розглядалась скарга ОСОБА_8 , в якій об`єднано кілька вимог, зокрема, про скасування постанови старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 від 30.08.2021 року про закриття кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017 року, а також про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №000026 від 06.08.2020 року та зобов`язання провести в цьому ж провадженні необхідні слідчі дії.

Колегія суддів, переглядаючи ухвалу слідчого судді в частині скасування постанови про закриття вказаного кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, вважає за необхідне вказати наступне.

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2017 року за №0002368 було внесено відомості, на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів, про те, що працівник правоохоронного органу вимагає неправомірну вигоду, за правовою кваліфікацією ст.368 ч.3 КК України (т.1 а.м.к.п.1)

В подальшому, Четвертим слідчим відділом Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Львові проводилось досудове розслідування в межах кримінального провадження №0002368 від 24.07.2017 року, за наслідками якого 30.08.2021 року старшим слідчим ОСОБА_9 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження та чи дотримано слідчим вимоги щодо всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин справи та належної оцінки доказів.

Разом з тим, на думку колегії суддів, слідчим під час досудового розслідування не дотримані вимоги КПК України, і зазначені обставини не в повній мірі стали предметом судового контролю.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження №0002368, відомості до ЄРДР фактично були внесені згідно заяви ОСОБА_8 від 21.07.2017 року, яка надійшла до УСБУ в Івано-Франківській області та була перенаправлена за підслідністю в порядку ст. 216 КПК України до Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

Зокрема, ОСОБА_8 у своїй заяві просив захистити його від протиправних дій прокурора Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_12 , у зв`язку з вимаганням з нього неправомірної вигоди в сумі 50 тис. дол. США, за призначення йому більш м`якого покарання за передбачене санкцією статті, а також не оскарження його в подальшому.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 08 серпня 2017 року був допитаний у якості свідка (т.1 а.м.к.п.44-49). Водночас, в протоколі допиту зазначено, що свідкові ОСОБА_8 роз`яснено, що його викликано для допиту як свідка у кримінальному провадженні №0002368, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2017 року, на підставі власноручно написаної ним заяви від 21.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно положень ч.2 ст.55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

В основі набуття фізичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В апеляційних доводах ОСОБА_8 стверджує, що неодноразово звертався до органів досудового розслідування про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0002368 від 24.07.2017 року, однак його заяви залишені без реагування.

Таким чином, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_8 повинен бути визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки воно порушувалося за його заявою і стосується порушення права на справедливе правосуддя, а слідчим не виносилась постанова про відмову у визнанні його потерпілим.

Отже, перевірка обставин за заявою ОСОБА_8 , всупереч вимогам КПК України, проведена слідчим з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а відтак його рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.

При проведенні досудового розслідування органу досудового розслідування необхідне, забезпечити можливість реалізації потерпілим ОСОБА_8 наданих йому законом прав та виконання покладених на нього обов`язків, ретельно проаналізувати його доводи щодо відсутності правових підстав для закриття кримінального провадження та надати відповідну оцінку сукупності доказів, які були отримані під час досудового розслідування.

Щодо вимог ОСОБА_8 про скасування постанови слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_16 від 21.05.2021 року, якою відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №000026 від 06.08.2020 року, а також про зобов`язання провести необхідні слідчі дії в цьому ж провадженні, то колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачена можливість оскарження на досудовому провадженні рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим та рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

Разом з тим, статтею 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, а також рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

У зв`язку з викладеним, вимоги ОСОБА_8 в частині оскарження ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим та рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, не можуть бути предметом апеляційного розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що резолютивна частина судового рішення слідчого судді не містить належної конкретизації вимог скаржника, які стосуються різних кримінальних проваджень, що не позбавляє ОСОБА_8 в подальшому звернутися з відповідною скаргою в межах кримінального провадження №000026 від 06.08.2020 року.

У розумінні положень ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону вважаються такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Порушення в процесі досудового розслідування, що стосуються забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, ухвалу слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Задовольнити скаргу ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_9 від 30.08.2021 року про закриття кримінального провадження № 0002368, внесеного до ЄРДР 24.07.2017 року.

Скасувати постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 від 30.08.2021 року про закриття кримінального провадження № 0002368, внесеного до ЄРДР 24.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5