Справа № 354/432/21
Провадження № 1-кп/354/57/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Яремчі кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, розлученого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Згідно з рішенням Яремчанського міського суду івано-Франківської області від 19.10.2020 ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 для утримання неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 20.07.2020 і до досягнення дітьми повноліття.

Проте, ОСОБА_4 , знаючи про покладений на нього судовим рішенням обов`язок щодо сплати аліментів, будучи працездатною особою та не маючи об`єктивних причин не працювати, не прийняв заходів для працевлаштування, що в подальшому призвело до утворення заборгованості, яка станом на 03.03.2021 складає 30 077, 50 гривень, що в сукупності складає суму виплати більшої за 3 місяці відповідних платежів.

Своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним злочину.

Потерпіла ОСОБА_5 відносно покарання обвинуваченого поклалася на розсуд Суду.

Судом встановлено у судовому засіданні, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Враховуючи викладене, Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання - Суд не встановив.
Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання, Суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Зважаючи на особу винного, даних, які його характеризують, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття у вчиненому, те, що обвинувачений негативно ставиться до вчиненого, думку потерпілої, думку прокурора, який просив призначити покарання у виді громадських робіт, Суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст.164 КК України у виді громадських робіт. Суд вважає, що саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, даним про особу обвинуваченого. Цей вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , сприятиме попередженню вчиненню нових злочинів та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.
Судові витрати у провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, клопотань про його обрання під час судового провадження не надходило.
Керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді сто двадцять годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1