ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/268/20 Номер провадження 11-кп/814/240/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено подання Машівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Полтавській області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Руденківка Новосанжарського р-ну Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз 22 квітня 2020 року Машівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 3 роки, -
для відбування призначеного покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2020 року, строк якого постановлено обчислювати з моменту затримання.

Постановлення такого судового рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений систематично вчиняє правопорушення, які тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Окрім того, цей суд також урахував негативну поведінку засудженого, яка виразилась в одній неявці на реєстрацію без поважних причин.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Машівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Полтавській області.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про ухилення засудженого від відбування покарання та небажання останнього ставати на шлях виправлення, так як не врахував те, що ОСОБА_8 : лише 1 раз не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомив про поважність причин неприбуття, а інші рази вчасно з`являвся для такої реєстрації, виконував покладені на нього судом обов`язки; не має освіти та не вміє читати, всі надані поліцейськими документи підписував, не розуміючи їх зміст, а тому не знав, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а також, ураховуючи те, що протоколи про адміністративні правопорушення були складені без адвоката, не розумів значення наданих йому для підпису документів і не міг передбачати наслідки, захистити свої права, справи щодо керування ОСОБА_8 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, розглядались без участі останнього, в той час як підписи у поштових документах на підтвердження отримання судових повісток не належать засудженому.
Заслухавши суддю-доповідача; засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечив щодо скарги, вважаючи законною ухвалу місцевого суду та повідомив, що ОСОБА_8 вчинив нове кримінальне правопорушення в іншому кримінальному провадженні та вміє читати по складам відповідно до акту судово-психіатричного експерта, перевіривши матеріали судового провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

Частиною 2 ст. 78 КК України визначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.3 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Випробування засудженого в якості обов`язкових елементів включає визначений судом іспитовий строк як конкретні часові межі випробування, а також, зокрема, обов`язок не вчинювати систематично адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення та свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22 квітня 2020 року Машівський районний суд Полтавської області визнав винуватим та засудив ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, на підставі якої звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України (а.о.с. 4).
02 червня 2020 року засудженого ознайомлено з положеннями ст.166 КВК України, в тому числі, із забороною систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення під час іспитового строку, та наслідками в разі порушення такої заборони, що підтверджується підпискою та поясненнями, засвідченими особистим підписом ОСОБА_8 (а.о.с. 12, 16).

Як убачається з матеріалів особової справи засуджений протягом іспитового строку вчинив правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, а саме притягувався до адміністративної відповідальності:

05 травня 2020 року за ч.2 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.41);
05 травня 2020 року за ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.43);
05 травня 2020 року за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.44);
05 травня 2020 року за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.45);
07 травня 2020 року за ч.5 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.42);
у травні 2020 року за ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу в сумі 510,00 гривень (а.о.с.46);
у травні 2020 року за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.47);
23 червня 2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП до штрафу в суміі 10200 гривень (а.о.с.52);
30 червня 2020 року за ч.1 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.61);
01 липня 2020 року за ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.62);
09 липня 2020 року за ч.2 ст.126, ч.2 ст.121 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.63);
у липні 2020 року за ч.2 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП до штрафу в сумі 510,00 гривень (а.о.с.64);
у липні 2020 року за ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу в сумі 510гривень (а.о.с.65);
15 липня 2020 року за ч.2 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.66);
16 липня 2020 року за ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.67);
18 липня 2020 року за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.68);
у липні 2020 року за ч.1,2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП до штрафу у сумі 510 гривень (а.о.с.69);
у вересні 2020 року за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП до штрафу в сумі 510 гривень (а.о.с.77);
26 серпня 2020 року за ч.2 ст.130 КУпАП до штрафу у сумі 20400 гривень (т.1 а.п. 113);
22 жовтня 2020 року за ч.3 ст. 130 КУпАП до штрафу в сумі 40800 гривень (т.1 а.п. 198);
16 грудня 2020 року за ч.3 ст. 130 КУпАП до штрафу в сумі 40800 гривень (т.1 а.п. 114-115);
06 січня 2021 року за ч.5 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП до штрафу у розмірі 510 гривень (а.о.с.133).
Разом з тим, 04 серпня 2020 року, 06 жовтня 2020 року та 12 квітня 2021 року до ОСОБА_8 органом пробації застосовувались письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, але, незважаючи на них, засуджений продовжив вчиняти правопорушення, що потягли адміністративні стягнення. При цьому, зі змісту письмових пояснень ОСОБА_8 убачається розуміння останнім протиправності вчинених ним дій, будь-яких зауважень чи заперечень засуджений не висував, а навпаки підтверджував усвідомлення наслідків учинених ним правопорушень (а.о.с. 48-49,71-72,127-128).
Наведене підтверджує те, що застосовані до ОСОБА_8 попередження не спонукали його до переосмислення своїх дій, не створили в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, засуджений не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову продовжив вчиняти адміністративні правопорушення, що супроводжувалися, серед іншого, одночасни порушенням декількох вимог ПДР України. Кількість та періодичність застосованих до ОСОБА_8 адміністративних стягнень дає підстави стверджувати про системний характер його протиправної поведінки на протязі тривалого часу та нехтування положеннями ПДР, яких мають неухильно дотримуватися всі особи. Також окремо колегія суддів звертає увагу на систематичне вчинення ОСОБА_8 адмінісративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, що характеризуються високою суспільною небезпекою, оскільки керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння наражає на серйозну небезпеку інших громадян та може спричинити тяжкі або невідворотні наслідки у виді смерті людини.

У судовому засіданні першої інстанції засуджений підтвердив, що не має посвідчення водія та дійсно керував автомобілем, хоча знає, що це неприпустимо.
ОСОБА_8 , хоча й виявляє низький рівень освіченості, однак уміє читати, ступінь недоумства в засудженого не є значним, він у достатній мірі адаптований на рівні соціально-вікової групи, що підтверджується актом судово-психіатричного експерта №507 від 08 грудня 2021 року, наданим прокурором у суді апеляційної інстанції, а тому доводи захисника про те, що засуджений не вміє читати та посилання на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, в розпорядженні якого на вказану дату не було згаданого експертного висновку, є неспроможними.
У свою чергу, колегія суддів ураховує відсутність даних про скасування постанов, за якими ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності, та, більше того, щодо їх оскарження засудженим, а отже обґрунтованих підстав для сумніву в законності накладення на ОСОБА_8 до адміністративних стягнень не встановлено. При цьому, слід зазначити, що за даними постанов засудженому роз`ясювались строки і порядок їх оскарження. Будь-яких відомостей про те, що на стадії здійснення уповноваженим органом з питань пробації контролю за поведінкою засудженого були порушені його права, матеріали особової справи також не містять.
У відповідності до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_8 , незважаючи на неодноразово застосовані до нього попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, роз`яснення судом наслідків постійного вчинення адміністративних правопорушень, систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, свідомо ігноруючи закон, а тому з урахуванням також високої суспільної небезпеки та кількості вчинених ним дій на протязі тривалого часу, зазначене свідчить про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, через це суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення подання органу пробації.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 лише 1 раз не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації не спростовують правильність судового рішення місцевого суду, так як систематичне вчинення засудженим правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, поряд з невиконанням останнім покладених на нього обов`язків, є окремою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, наявність якої підтведжено доказами у справі.

Істотних порушень вимог КПК України, які би перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4