Справа № 733/748/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/686/21
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ( в режимі відео конференції),

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного провадження матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 18 квітня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Припутні, Ічнянського району, Чернігівської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, вдови, не працюючої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Визначено рахувати строк відбування покарання з 18 квітня 2021 року.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, просить змінити його, призначивши більш м`яке покарання, ніж визначено судом першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в апеляційній скарзі, вважає, що суд першої інстанції призначив її підзахисній надто суворе покарання, без належного врахування щирого каяття обвинуваченої, того факту, що вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей, котрі залишаться без батьків, та те, що в їх родині мали місце простійні сварки в ході яких відбувалось побиття ОСОБА_8 , яке як наслідок і провокувало виникнення агресії у обвинуваченої відносно потерпілого. Вважає, що за тих підстав наявна можливість призначити обвинуваченій ОСОБА_8 мінімальне покарання, яке передбачено санкцією інкримінуємої статті.

Суд першої інстанції встановив, що 17 квітня 2021 року приблизно о 19-00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у спальній кімнаті житлового будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до свого чоловіка ОСОБА_9 , який лежав на дивані спальної кімнати, під час сварки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, з метою умисного протиправного заподіяння смерті потерпілого, тобто вчинення вбивства, вчинила насильницькі дії, спрямовані на позбавлення життя останнього, а саме: схопивши в руки кухонний ніж, нанесла його лезом чотири удари в область грудної клітки, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді чотирьох проникаючих ножових поранень грудної клітки. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер на місці. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 110 від 30.06.2021 року на трупі ОСОБА_9 виявлено наступні тілесні ушкодження: одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зправа, з ушкодженням правої легені, діафрагми та печінки; одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зправа з ушкодженням правої легені та діафрагми; одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, з ушкодженням серця, яке супроводжувалось розвитком гемоперикарду (скупчення крові в порожнині перикарду загальним об`ємом приблизно 100 мл), які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . Причиною смерті ОСОБА_9 явились проникаючі колото-різані поранення грудної клітки зправа та зліва ушкодженням серця, правої легені та печінки.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали викладені в поданій апеляційній скарзі вимоги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог викладених в апеляційній скарзі, та просив рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду, щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України у поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченій ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, у виді позбавлення волі на строк 8 років. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, а також, на противагу доводам сторони захисту, визнав та врахував обставини, що пом`якшують покарання за вчинення кримінального правопорушення, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 , про зайву суворість призначеного покарання її підзахисній ОСОБА_8 за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення більш м`якої міри покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Згідно апеляційних доводів сторони захисту, суд першої інстанції призначив занадто суворе покарання, при цьому не достатньо врахував при його призначені те, що обвинувачена щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, кримінально протиправні дії були спровоковані конфліктними відносинами з потерпілим у родині.

Разом з цим, на думку колегії суддів, зазначені в апеляційній скарзі доводи, не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та судом першої інстанції вони належно враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Щодо доводів сторони захисту з приводу дій потерпілого, які спровокували таку поведінку у ОСОБА_8 , а саме посилання на постійні прояви насильства в сім`ї, то вони не знайшли належного обґрунтування у матеріалах кримінального провадження, оскільки, з даних відповіді Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Ічнянської міської ради від 19 квітня 2021 року вбачається, що за час перебування на їх обліку родини ОСОБА_10 , інформації стосовно проявів насильства в ній від суб`єктів соціальної роботи до центру не надходило (а.к.п. 146).

Будь-яких нових даних захисником-адвокатом ОСОБА_7 при апеляційному розгляді не надавалось.

Таким чином, апеляційне прохання сторони захисту про зміну вироку шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання на підставі норм КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставними, оскільки воно має суто суб`єктивний характер.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами сторони захисту через суворість призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4