Справа № 307/181/16-к
Провадження №1-кс/307/118/22
УХВАЛА

про задоволення заяви про самовідвід судді

09 лютого 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку ч. 4 ст. 107 КПК України (за відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні та нездійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження) заяву судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про його самовідвід від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України,

встановила:

У провадженні судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України (справа № 307/181/16-к, провадження № 1-кп/307/37/20).
Суддя ОСОБА_3 2 лютого 2022 року подав заяву про самовідвід, посилаючись на те, що він відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 75 КПК України, як головуючий у справі не може брати участь у даному кримінальному провадженні, оскільки кримінальне провадження (справа № 307/181/16-к, провадження № 1-кп/307/37/20) було виділено із кримінального провадження № 0001970 (справа № 307/860/14к, провадження № 1кп/307/12/16) у зв`язку із розшуком ОСОБА_4 , де він разом із ОСОБА_5 обвинувачувалися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
У даному кримінальному провадженні ним 11 серпня 2016 року ухвалено виправдувальний вирок щодо ОСОБА_5 , який на підставі ухвали апеляційного суду від 22 листопада 2016 року, в частині виправдання ОСОБА_5 скасовано та направлено на новий судовий розгляд до Тячівського районного суду Закарпатської області. Згідно вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Відтак, вважає, що він, як головуючий, розглядаючи кримінальне провадження № 307/181/16-к, провадження № 1-кп/307/37/20 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України буде упередженим, так як ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_5 висловив свою думку щодо невинуватості у пред`явленому
обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України як ОСОБА_5 так і ОСОБА_4 .
Учасники судового провадження повідомлялися про час та місце розгляду заяви про самовідвід, але у судове засідання не прибули, однак їхнє неприбуття не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Ураховуючи наведене, а також те, що у судове засідання учасники судового провадження не прибули і їх неприбуття не перешкоджає розгляду заяви, розгляд заяви про самовідвід проведено за відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши заяву судді про самовідвід та матеріали кримінального провадження, слід дійти висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 про його самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до пункту 4) частини 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ( п. 53 рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України» та рішення від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Із обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001970 , внесеному до ЄРДР 10 грудня 2013 року видно, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачувалися у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме у тому, що 8 грудня 2013 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшли у приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , де грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, з хуліганських спонукань, спочатку приставали до відвідувачів цього бару, а потім до власника ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_7 під час чого пошкодили майно та вчинили інші хуліганські дії, через що було припинено роботу бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а власнику завдано майнової шкоди на суму 84, 50 грн., тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні хуліганства групою осіб (а. с. 31).
Із ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року видно, що також у провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходилося кримінальне провадження № 0001109 про обвинуваченні ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України та про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України і на підставі вказаної ухвали кримінальне провадження № 0001970 про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України об`єднано із кримінальним провадженням № 0001109 про обвинуваченні ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України і об`єднаному кримінальному провадженні присвоєно № 307/860/14-к, провадження № 1-кп/307/27 /15 ( а. с. 84).

Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2016 року видно, що судом постановлено виділити в окреме провадження із кримінального провадження 307/860/14-к, провадження № 1-кп/307/12/16 матеріали щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України та оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та провадження у справі зупинено( а. с. 106-107).

На підставі протоколу розподілу справи між суддями не в автоматичному режимі виділеній справі присвоєно № 307/181/16-к та визначено суддю ОСОБА_3 , який буде здійснювати розгляд вказаного провадження.

Згідно вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року, ухваленого під головуванням судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України видно, що ОСОБА_5 , який разом із іншою особою, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження у зв`язку із оголошенням його в розшук, обвинувачувався у вчиненні хуліганства 8 грудня 2013 року у приміщенні бару «Людмила» визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і виправдано у зв`язку із відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

Згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 22 листопада 2016 року видно, що вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2016 року в частині виправдання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 КК України скасовано, призначено новий розгляд кримінального провадження в цьому ж суді першої інстанції в іншому складі зі стадії підготовчого провадження (а.с. 191).

Із вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 червня 2021 року видно, що ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнено його від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності ( а. с. 201).

Ураховуючи наведене, а також те, що суддя ОСОБА_3 , розглядаючи кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, яке той вчинив у групі осіб із ОСОБА_4 , в межах його розгляду з`ясовував обставини вчинення злочину, у тому числі щодо участі та ролі інших осіб у вчиненні цього злочину та визнавши ОСОБА_5 не винуватим у вчиненні цього злочину він надав оцінку доказам про що зазначив у вироку, тобто, суддя ОСОБА_3 сформував свою думку про події та стосунки між особами під час розгляду вказаного кримінального провадження.

У коментарі до Кодексу суддівської етики зазначено, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливійших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.
Відтак, з метою усунення виникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 у розгляді даного кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення заяви про його самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження.
Згідно ч. 3 ст. 81 КПК України питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Керуючись ст. ст. 76, 81, 369-372 КПК України,

постановила:

Задовольнити заяву ОСОБА_3 про його самовідвід від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 357 КК України (307/181/16-к, провадження № 1-кп/307/37/20) передати до канцелярії Тячівського районного суду Закарпатської області для вирішення питання про передачу на розгляд іншому судді в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1