У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2021 року за № 0000785, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2021 року за № 0000785, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 21 липня 2021 року, під час огляду місця події в м. Ужгороді по вул. Минайській, а саме: автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Клопотання мотивоване тим, що зазначені автомобіль та свідоцтво під час досудового розслідування кримінального провадження визнані речовими доказами, а тому з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на вищевказаний автомобіль та свідоцтво.

У судове засідання прокурор не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просив суд розглянути клопотання без його участі.
Власник майна у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою
забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)

відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),
чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
За ч. 7 ст. 237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як вбачається з матеріалів справи, сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2021 року за №0000785, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 липня 2021 року.
Додані до клопотання копії матеріалів досудового розслідування підтверджують про факт виявлення та вилучення речей та предметів, на які прокурор просить накласти арешт.
Постановою старшого дізнавача від 21 липня 2021 року автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання було встановлено достатність підстав
вважати, що вищевказані автомобіль та свідоцтво, вилучені у ході досудового розслідування могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою збереження речових доказів та запобіганню, зокрема, можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, подане клопотання про арешт майна слід задовольнити.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 21 липня 2021 року під час проведення огляду місця події в м. Ужгороді по вул. Минайській, а саме на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , належного гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1