УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в рамках кримінального провадження №0004937 від 18.12.2021 клопотання про накладення арешту на майно,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, згідно якого просить накласти арешт на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, яке зареєстровано на праві власності за ТОВ «ДБК» () із забороною відчужувати та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо даного нежитлового приміщення будь-яким особам.

Зі змісту клопотання вбачається, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004937 від 18.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи та особи, що надають публічні послуги, ймовірно шляхом обману та зловживання своїми повноваженнями, заволоділи майном ОСОБА_4 , а саме нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому постановою прокурора від 21.12.2021 згадане нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004937 від 18.12.2021, і з метою забезпечення його збереження, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно.

Прокурор в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності.

Особа-володілець майна про розгляд клопотання не повідомлявся, оскільки майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слід дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні, Шевченківським УП ГУНП у м. Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004937 від 18.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні перевіряються обставини щодо юридичних дій, пов`язаних із перереєстрацією нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ДБК» (), внаслідок чого вказане приміщення, на думку прокурора, протиправно вибуло із власності ОСОБА_4 .

Постановою прокурора від 21.12.2021 згадане нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0004937 від 18.12.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В той же час, беручи до уваги підставу вчинення останніх реєстраційних дій, пов`язаних із нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2021, яким частково задоволено позов ТОВ «ДБК», зокрема в частині визнання договорів купівлі-продажу майнових прав недійсними та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, в матеріалах клопотання відсутні належні дані, що майно (нежитлове приміщення), яке зареєстровано на праві власності за ТОВ «ДБК» (), набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення та може бути використано як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Що ж стосується постанови прокурора про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні №0004937 від 18.12.2021 майна (нежитлового приміщення), яке зареєстровано на праві власності за ТОВ «ДБК» (), то слід зазначити, що в цій постанові прокурор не навів обґрунтованих даних, які б безсумнівно вказували, що зазначене майно, відповідно до ст. 98 КПК України, має реальні ознаки речового доказу та відносно якого існують ризики, передбачені ст. 170 КПК України.
Водночас посилання прокурора на те, що вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та має доказове значення у ньому, без посилання на підтверджуючі документи та належного обґрунтування, не є безумовною підставою вважати таке майно речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, а саме нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, яке зареєстровано на праві власності за ТОВ «ДБК» () із забороною відчужувати та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо даного нежитлового приміщення будь-яким особам.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1