В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне кримінальне провадження №0004769 від 04.08.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

в с т а н о в и в :
03.08.2019, приблизно о 23 годині 44 хвилин, ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на дорозі неподалік будинку АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що поліцейська роти №4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_6 є працівницею правоохоронного органу, яка несе службу по забезпеченню публічної безпеки та порядку і здійснила виїзд за вищевказаною адресою на повідомлення, яке надійшло на лінію «102» щодо вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 відносно членів своєї сім`ї,маючи умисел на заподіяння їй фізичного болю, з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, наніс один удар відкритою долонею правої руки в область лобної ділянки голови ОСОБА_6 , після чого схопив останню за шию, при цьому завдав останній фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, не визнав. Пояснив суду, 03.08.2019 року не перебував в стані алкогольного сп`яніння. В той день вживав спиртне 3 стопки горілки та один бокал пива. 03.08.2019 року до них на виклик приїхав однин екіпаж поліції пізніше було два екіпажа. Він підійшов та вдарив службовий автомобіль два рази по капоту. Патрульна підійшла та почала йому наносити удари по його обличчю, казала, що він п`яниця. Її напарник намагався її зупинити, але патрульна продовжувала це робити. Напарник патрульної подумав , що вони б`ються, що він її б`є. Він разом з патрульною впав , разом встали. Він не наносив удари патрульній. Крім того зазначив, що він вдарив по капоту тому що до нього приїхало аж 3 екіпажи. Коли він вдарив по капоту то з автомобіля вискочила патрульна та почала його бити по обличчю. Удари патрульній він не наносив за шию її не тримав, коли почали падати то схопив її за жилет. Просить суд винести відносно нього виправдувальний вирок.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 03.08.2019 року приїхали на виклик за адресою АДРЕСА_1 , вони побачили, що далі по дорозі відстані приблизно 100 - 150 метрів, неподалік перехрестя йде жінка з двома дітьми, яку наздоганяє невідомий чоловік. Коли ми під`їхали до вищевказаних осіб, то вийшовши з автомобіля почали запитувати, що сталось. Син чоловіка який наздоганяв жінку з дітьми (зрозуміли в ході розмови) повідомив, що батько неодноразово вчиняє фізичне та психологічне насильство в сім`ї, на запитання щодо написання заяви та притягнення до відповідальності була отримана відповідь, що цим займеться та буде робити дочка чоловіка, тобто сестра хлопця, який повідомив про насильство. Цей невідомий намагався завдавати тілесні ушкодження як дітям так і дружині, а також поводився агресивно, неадекватно виражався нецензурною лайкою. За зовнішніми ознаками невідомий перебував у стані алкогольної сп`яніння. Надалі вона із заявнице пішли до службового автомобіля для оформлення всіх необхідних документів, напарник залишився ззовні для проведення профбесіди із особою на як вказували потерпілі. Надалі, що відбувалось на вулиці вона не чула так займалась оформленням документів. Після написання заяви та під час відбирання пояснення у заявниці вона почула стукіт в ліве заднє крило та по багажнику службового автомобіля. В свою чергу, вона відразу вийшла службового автомобіля та попросила вищевказаного громадянина припини свої дії на, що він вперто не реагував та демонстративно вдарив ще один раз автомобілю. Після цього невідомий почав йти до неї, в свою чергу, вона почала відходити назад. Свій рух назад вона продовжувала допоки не вперлась відчинену передню праву дверку службового автомобіля. Вона намагалась переконати та пропонувала останньому припини вчиняти протиправні дії, однак останній на її законні вимоги не реагував. Відчувши, що цей чоловік знаходиться за надто близькій відстані до неї його попередили про необхідність дотримання безпечної дистанції на, що у відповідь останній відкритою долонею правої руки наніс їй один удар в лобну частину голови, а саме ліву частину лоба від чого вона відчула різку біль та відразу після чого лівою рукою схопив її за шию та почав душити, в цей час вона нахилялась вперед для того, щоб викрутитись та викликати допомогу. В цей час її напарник тримав ОСОБА_4 за його праву руку. Через 3-5 секунди їй вдалось вирватись від ОСОБА_4 та вона по радіоефіру викликала допомогу. Після цього вона відійшла від ОСОБА_4 на безпечну відстань, однак ОСОБА_4 весь час продовжував рух за нею при цьому погрожував їй фізичною розправою. В цей час її напарник перебуваючи позаду останнього намагався контролювати його дії. Через приблизно 7 (сім) хвилин на місце події приїхав екіпаж «АЗОВ 151», які застосувавши фізичну силу затримали ОСОБА_4 та вдягли на нього кайданки. На місце події її напарник викликав карету швидкої медичної допомоги.
Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні, суду показав, що 03.08.2019 року отримали виклик про домашнє насильство. Перебували на вулиці за адресою м.Рівне вул. Анатолія Лабунського, жінка та двоє дітей , заявник, неповнолітній син. Чоловік був в стані алкогольного сп`яніння , був агресивний, бігав кричав по вулиці. Він почав спілкуватися з цим чоловіком та їх сином. Конфлікт ще при них відбувався. Спочатку ОСОБА_4 вдарив по капоту , був злий. Його напарниця ОСОБА_6 вийшла з машини, зробила йому зауваження, побачив, що назріває конфлікт його напарницю стросунуло, він побачив як ОСОБА_4 замахнувся своєю правою рукою та намагався вдарити ОСОБА_6 , однак він встиг схопити його руку та намагався висмикнути ОСОБА_4 до себе. В той же час ОСОБА_4 своєю лівою рукою схопив потерпілу за шиї зліва та тримав протягом деякого часу, на вимогу припинити свої протиправні дії не реагував та продовжував опиратися. ОСОБА_4 не реагував на зауваження, махав руками він тримав його праву руку , він лівою схопив за шию. Коли напарниця ОСОБА_6 вирвалася то дістала рацію та викликала допомогу, які його затримали. Дочка сиділа в машині, вони були у формі. В процесі конфлікту камера впала . Спочатку не вклучили камеру, потім фізично не змогли включити. Нанесений ОСОБА_4 удар він не бачив. ОСОБА_6 відпихала ОСОБА_4 від себе у той момент коли він тримав її за шию,його напарниця відразу сказала, що ОСОБА_4 завдав їй удару в голову, здається в ліву частину лоба, та скаржилася на біль та запаморочення. Вподальшому він викликав швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні, суду показав, що на початку серпня 2019 року відбулася подія по вул. Г. Космідіаді, 15. Там він бачив ОСОБА_9 і в нього була сутичка з поліцейськими. Він туди приїхав вже не на початок конфлікту, а приїхав коли вже все відбувалося і той конфлікт він пам`ятає, що поліцейська застосовувала фізичну силу до ОСОБА_9 , била його руками. Повідомив. Що проживає від ОСОБА_9 за 100 м., знає його сосбисто як сусіда, інколи зустрічався з ним. Автомобіль патрульних, як він приїхав, знаходився прямо навпроти його воріт до будинку посеред дороги. У момент коли поліцейська наносила удари ОСОБА_10 , останній стояв та захищався, однак удари у відповідь не наносив, поліцейська разом з ОСОБА_11 на поверхню дороги не падали. Що саме відбувалося до самого конфлікту йому не відомо і він особисто не бачивчи вчиняв ОСОБА_12 фізичний опір працівникам поліції. Свідок ОСОБА_8 повідомив, що бачив тільки частину конфлікту, коли вже було близько 10 поліцейських та 3 патрулі автомобілі, які він об`їжджав, коли хотів проїхати до свого будинку, та в поліцейських з ОСОБА_13 відбувалися розбірки. Всі поліцейські були у форменному одязі, чи носили головний убір не пам`ятає. В момент коли поліцейська наносила удари ОСОБА_10 інший патрульний відтягував її, намагався вчиняти їй дії. ОСОБА_8 не бачив як ОСОБА_12 наносив удари патрульній жінці

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 згідно ст.. 63 Конституції України відмовилися від дачі показань під час судового розгляду.
Крім показів потерпілої та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.1-2),
- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.4),
-рапорти ЄО (а.с.8-9)
- заява ОСОБА_14 про вчинення насильства в сім`ї ( а.с.10)
- заява ОСОБА_14 щодо припинення розгляду заяви щодо вчинення насильства в сім`ї (а.с.12)
- протокол ОМП та фототаблиця (а.с.13-15)
- протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с.29-31)
-запит про надання інформації та повідомлення прокурору про затримання особи ( а.с.32-33)
- матеріали Єдиного обліку (щодо поміщення в ІТТ ОСОБА_4 ) ( а.с. 34-42)
-повідомлення про підозру ОСОБА_4 (а.с.43-46)
-клопотання про проведення СМЕ ( ОСОБА_6 ) (а.с.47)
-ухвала про проведення СМЕ ( ОСОБА_6 ) ( а.с.48)
- висновок експерта за №548 від 14.08.2019 року , з якого слідує, що при огляді ОСОБА_6 наявності тілесних ушкоджень на її тілі не має ( а.с.49-50)
- запит про надання інформації та повідомлення з медичних закладів ( а.с.51-56)
- клопотання про проведення СМЕ ( ОСОБА_4 ) (а.с.57)
-ухвалою про проведення СМЕ ( ОСОБА_4 ) ( а.с. 58)
- висновок експерта №630 від 11.09.2019 року , з якого слідує, що сгідно з наданою медичною довідкою у гр.. ОСОБА_4 лікарем нейрохірургом відмічені такі тілесні ушкодження: забій-осаднення обличчя, тулуба, кінцівок ( без вказання точної кількості та локалізації) ( а.с.60-61)
- заява про залучення до провадження потерпілої ОСОБА_6 ( а.с. 62)
- протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 (а.с.63)
- постанова про уточнення анкетних даних ( а.с. 75)
-клопотання про застосування запобіжного заходу та ухвала слідчого судді ( а.с.76-81)
- протокол оголошення ухвали ( а.с.82)
- протокол про проведення слідчого експерименту із ОСОБА_14 ( а.с.89-90)
- скарга захисника ( а.с. 94-95)
-клопотання про зміну запобіжного заходу (а.с.97-101)
-ухвала суду про зміну запобіжного заходу (а.с.102)
-заява ОСОБА_16 про відмову від слідчого експерименту (а.с. 104)
- протокол про проведення слідчого експерименту від 11.09.2019 із свідком ОСОБА_7 , під час якого свідок продемонстрував механізм та локалізацію спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а також положення в якому перебувала вона та ОСОБА_4 в момент нанесення тілесних ушкоджень, що зафіксовано за допомогою фотозйомки (а.с.105-110)
-протокол від 18.09.2019 року одночасного допиту потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 ( а.с.111-112)
-запит та витяз з наказу а.с.114-119
- посадова інструкція від 22.11.2018 року поліцейського роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції ( а.с.116-118)
- запит та відповідь ( а.с.120-121)
- протокол огляду документів від 20.09.2019 року ( а.с. 122-123)
-характеризуючі матеріали на ОСОБА_4 (а.с.124-144)
- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ( а.с. 145-147)
Зважаючи на вище викладене, вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Аналізуючи покази обвинуваченого ОСОБА_4 суд критично відноситься до них та розцінює їх як такі, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Покази свідка ОСОБА_8 суд не бере до уваги, оскільки аналізуючи їх з іншим та дослідженими матеріалами суд важає, що він не був очевидцем вказаної події.
Суд, вирішуючи питання про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 умислу на вчинення насильства щодо працівника правоохоронного органу, бере до уваги поведінку поліцейських під час пред`явлення ними вимоги і подальшого розвитку подій у зв`язку із цими вимогами. Так, вимоги потерпілого і свідків (працівників поліції) були законними, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 фактично свідчать про незгоду законним вимогам поліцейських. Агресивна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на наявність умислу на вчинення даного кримінального правопорушення. Крім того, суд виходив із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема врахував, спосіб нанесення ушкодження, характер і локалізацію, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події.
Крім того, щодо твердження сторони захисту про визнання недопустимим доказом по справі протоколу слідчого експерименту від 17.08.2019 року за участю свідка ОСОБА_14 , оскільки отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК України, то суд при його оцінці бере до уваги те, що даний протокол слідчого експерименту від 17.08.2019 року, загалом відповідає вимогам КПК України, а тому суд визнає його належним доказом.
Суд критично оцінює версію сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки така їх версія в повному обсязі спростовується ретельним аналізом вище зазначених доказів у їх сукупності.
Натомість покази обвинуваченого фактично не спростовують доказів сторони обвинувачення і не виправдовують його злочинну поведінку.
Крім того, суд не приймає твердження сторони захисту про неналежність доказів сторони обвинувачення враховуючи явну зацікавленість свідків - працівників поліції оскільки у суду, під час їх допиту не виникло сумнівів у їх правдивості, і не встановлено будь яких причин оговорювати обвинуваченого.
Відтак, оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також враховуючи практику ЄСПЛ, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, вказані докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та кладе їх в основу обвинувального вироку.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_9 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, згідно характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнімдлявиправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступіньтяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання в межах санкцій статі обвинувачення, за ч.2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі, що за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.
Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_9 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тим паче, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Судових витрат немає.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України призначивши покарання 1 ( один) рік 10 (десять) місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 наступні обов`язки на період іспитового строку:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ опричний диск для лазерних систем зчитування (а.с.91), опричний диск для лазерних систем зчитування (а.с.110), опричний диск для лазерних систем зчитування (а.с.123) - залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.
Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1