Справа № 932/6896/21
Провадження № 1-кс/932/3919/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000047 від 05.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
14.09.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, а саме частка 34/100 об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власником якої являється ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що до СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_6 щодо шахрайських дій вчинених в період часу з 2019 р. по теперішній час з боку групи невідомих осіб відносно нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 , мешкає та є власницею 66% (66/100) часток домоволодіння АДРЕСА_1 . Власником решти домоволодіння був ОСОБА_7 , який помер у 1986 році. Після його смерті ОСОБА_6 вступила у володіння його майном і відтоді відкрито і безперервно ним користується.

Так нещодавно ОСОБА_6 дізналася, що власницею іншої частини домоволодіння , що належала ОСОБА_7 , є ОСОБА_5 , якій це майно було подароване начебто ОСОБА_7 за договором дарування від 14.10.1991.

Однак, дарувальник ОСОБА_8 не міг укласти вказаний договір та підписати його, так як він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, а тому підпис на договорі йому не належить. Таким чином, договір дарування має явні ознаки фіктивності і як наслідок став причиною звернення ОСОБА_6 до суду з позовом про визнання договору дарування від 14.10.1991 р. недійсним.

До визнання договору дарування недійсним, починаючи з 12.03.2019 р. ОСОБА_6 та її рідних систематично залякували невстановлені особи, які приїздили за адресою місця знаходження нерухомого майна і на підставі підроблених документів намагалися потрапити на територію домоволодіння.

В ході досудового розслідування було встановлено, що власницею частини володіння, яке булу набуте незаконним шляхом є ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце мешкання АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що власником 34/100 об`єкта нерухомого майна №101 за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, зареєстровано в реєстрі за №3-5876, виданий 14.10.1991, видавник, державний нотаріус п`ятої Дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_9 , дані відомості були внесені до реєстру Державним реєстратором комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області ОСОБА_10 .

В ході досудового розслідування об`єкт нерухомого майна частину домоволодіння АДРЕСА_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000047 від 05.03.2021.

Сторона обвинувачення вважає, що на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер нерухомого майна 101, оскільки є ризики, що до завершення досудового розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, проведення всіх відповідних судово-почеркознавчих та судово медичних експертиз, нерухоме майно буде відчужене на користь третіх осіб, що в подальшому негативно вплине на хід досудового розслідування. За таких обставин слідчий просить Накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони відчуження та розпорядження, а саме на частку 34/100 об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, власником якої являється ОСОБА_5 .

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктами та будь-яким державним реєстратором державним та приватним нотаріусам, державним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно об`єкту нерухомого майна: реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 101. Відділу реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради 49004, м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська), 58 внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про цю ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомості: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна в судове засідання не викликався, оскільки є померлим.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із наданих слідчим матеріалів вбачається, що 05.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України. Підставою для внесення відомостей стала заява ОСОБА_6 про те, що після смерті іншого співвласника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , часткою у розмірі 34/100 заволоділа невідома особа.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 є власником 66/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 . Після смерті власника іншої частки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 без відповідної правової підстави фактично вступила у володіння майном померлого та продовжує відкрито володіти та користуватися цим майном. Слід звернути увагу, що в силу положень ст. 1277 ЦК України відумерлою вважається спадщина у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття. За загальним правилом, таке майно переходить у власність держави або відповідної територіальної громади, з метою запобігання визнанню такого майна безхазяйним, його пошкодження, загибелі, неможливості задоволення вимог кредиторів спадкодавця тощо.

Отже, в розумінні ст. ст. 55, 56 КПК України ОСОБА_6 не може набути правовий статус потерпілої, оскільки відсутній будь-який зв`язок між нею та майном іншої особи, який володів часткою у розмірі 34/100. Будь-яких судових актів, правочинів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 є власником частки домоволодіння у розмірі 34/100, або могла претендувати на вказано майно чи майнові права, слідчому судді не надано. Також, для визнання права власності на це майно в порядку набувальної давності, є необхідним, щоб особа добросовісно заволоділа цим майном, тобто не знала про те, що у нього є (був) власник, або воно взагалі не має власника. Проте з матеріалів клопотання видно, що ОСОБА_6 знала про власників домоволодіння та навіть приймала участь у судових спорах з приводу визнання договору недійсним, подавала заяви про забезпечення позову, тобто є зацікавленою особою та бажає оформити частку домоволодіння за собою. Між тим, у даного майна можуть бути й спадкоємці, а міська рада чи держава можуть набути статус потерпілої особи, взяти це майно на облік як безхазяйне.

Слідчий в обґрунтування необхідності накладання арешту на частину домоволодіння посилається на необхідність проведення почеркознавчої експертизи, існування ризиків переоформлення майна та його умисного пошкодження.

Всі ці доводи слідчого спростовуються тим, що для проведення почеркознавчої експертизи арешт необхідно накладати не на частку будинку, а на сам документ договір дарування, який має ознаки підробки. Ризики переоформлення майна не доведені, оскільки Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2021 року визнано недійсним договір дарування від 14.10.1991 р., тобто ОСОБА_5 вже не є власником спірної частки домоволодіння, а отже не може переоформити або іншим чином відчужити частку. Ризики знищення чи пошкодження майна також не є підставними, оскільки спірним майном фактично володіє ОСОБА_6 , та очевидно, вживає заходів щодо його охорони, зберігання.

Відповідно до критеріїв, які визначені у ст. 98 КПК України, речовими доказами можуть визнаватись речі, майно, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Всупереч положенням ст. ст. 98, 170, 171 КПК України слідчим не приєднана до матеріалів клопотання постанова про визнання 34/100 частки домоволодіння речовим доказом, що виключає можливість арешту цього майна, оскільки не доведено, що спірна частка домоволодіння має ознаки речового доказу по даному кримінальному провадженню.

Враховуючі наведені обставини, слідчий суддя вважає, що у разі накладення арешту на зазначене майно, не буде дотримана розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому у задоволенні клопотання слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 369, 371-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000047 від 05.03.2021 року, про арешт майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ