У Х В А Л А

09 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000093 від 14 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в:

на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою без визначення застави на 60 днів, враховуючи, що такий завершується 12 листопада 2021 року, обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу не змінилися, продовжують мати місце, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам. Підтримав доводи, наведені у письмовому клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, просили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням під вартою.

Заслухавши доводи учасників процесу щодо заявленого клопотання, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2021 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, дія якого закінчується 12.11.2021.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які проти продовження строку тримання під вартою без визначення застави заперечували, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки обставини, які були підставою для застосування обвинуваченому такого запобіжного заходу, на даний час не змінилися, ризики, визначені ст.177 КПК України, не зменшилися.

З врахуванням принципу безпосередності дослідження доказів, суд вважає обґрунтованими твердження прокурора про наявність ризиків, серед яких є ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений є особою, яка обізнана із можливою мірою покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, а також обвинувачений ОСОБА_4 ніде офіційно не працевлаштований, не одружений, без місця реєстрації, не має на своєму утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей або осіб похилого віку чи інвалідів, що свідчить про відсутність міцних соціально стримуючих факторів, які б створювали перешкоди для переховування від суду.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , документи, що його характеризують, ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави та продовження такого продовжують існувати і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, тому суд дійшов висновку, що йому слід продовжити строк тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У відповідності до приписів ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що клопотання є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів з 12 листопада 2021 року до 10 січня 2022 року включно.

Строк дії ухвали до 10 січня 2022 року включно.

Вручити копію ухвали обвинуваченому, прокурору.

Скерувати копію ухвали у Державну установу «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку в семиденний строк з дня оголошення, обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1