Вирок
Іменем України

02.11.2021 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0001420 від 27.07.2021 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка, Запорізької області, громадянина України, українця, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом навідника 1 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського зводу 2 десантно штурмового батальйону, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за контрактом до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира цієї ж частини № НОМЕР_2 - РС від 30.06.2020 р. зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 1 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського зводу 2 десантно - штурмового батальйону вказаної військової частини. Так, 21.10.2020 р. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби та провести час на власний розсуд, не одержавши дозволу відповідного командира, без поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), за межами якої перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , тобто самовільно залишив розташування військової частини, в умовах особливого періоду з метою ухилитись від військової служби. Таким чином, з 21.10.2020 р. солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 , приховував. Під час незаконного перебування за межами вказаної військової частини солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.
Відповідно, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем контрактної служби Збройних Сил України, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду 21.10.2020 р. самовільно покинув розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий на обліку в психіатра не числиться, не перебуває на обліку у лікаря - нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді 5 років позбавлення волі. Разом з тим, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1