Провадження № 1-в/643/13/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2022 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 08.12.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік

про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням, в якому просить звільнити його від покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2016, оскільки іспитовий строк закінчився.
Представник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання просив задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності вказаних вище осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо передчасності подання та відсутності на даний час підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 згідно вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року, який набрав законної сили, засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

З матеріалів справи, а також пояснень учасників судового провадження, наданих в попередніх судових засіданнях, вбачається, що на даний час на розгляді Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00006475 від 03.11.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується в даному кримінальному провадженні, вчинено 16.10.2017 року, тобто в період іспитового строку, визначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Кримінального кодексу України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 Кримінального кодексу України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Згідно ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежного від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.

Таким чином, до предмета доказування в даній справі відноситься в тому числі факт невчинення засудженим нового кримінального правопорушення протягом іспитового строку, а також виконання покладених на нього обов`язків.

Судом встановлено, що в даний час триває судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, який згідно пред`явленого обвинувачення мав місце в період іспитового строку, визначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року.

За таких обставин, оскільки на розгляді суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, який згідно обвинувального акту вчинений в період іспитового строку, визначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року, суд вважає передчасним подання про звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вказаним вироком, та відмовляє в задоволенні подання.

Одночасно суд роз`яснює ОСОБА_3 , що відмова в задоволенні подання не позбавляє його права повторно звернутись до суду з даним поданням.

Оцінюючи інші доводи та аргументи ОСОБА_3 і надані ним докази, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
Надані ОСОБА_3 дані щодо його працевлаштування, позитивна характеристика за місцем роботи, дані щодо позбавлення його матері батьківських прав відносно нього, з урахуванням наведеного вище, не спростовують висновки суду щодо передчасності подання та відсутності на даний час підстав для звільнення його від покарання, призначеного згідно вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року.

Керуючись ст. 369-372, 537, 539 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.
Повний текст ухвали буде оголошено 20.01.2022 року об 11-35 год.

Суддя ОСОБА_1