У Х В А Л А
Справа № 285/4933/21

провадження № 1-кс/0285/1255/21

28 жовтня 2021 року м. Новоград-Волинський

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання володільця арештованого майна ОСОБА_3 , третя особа у справі - власник арештованого майна ОСОБА_4 ,

про скасування арешту майна

по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000613 від 15.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
встановила:
26.10.2021 року володілець арештованого майна ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 .
В обгрунтування клопотання посилається на те, що 21 вересня 2021 року слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_5 по справі № 285/4933/21 за клопотанням прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000613 від 15.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, виніс ухвалу про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , володільцем якого є ОСОБА_3 , шляхом заборони володіння, користування та розпорядження вказаним автомобілем.
В провадженні СВ Новоград-Волинського РВП перебувають матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з яких вбачається, що 14.09.2021 року близько 16 год. водій ОСОБА_3 , керуючи легковим автомобілем марки ВАЗ 2109 з ДНЗ НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині автодороги по вул. Баранівській у с. Кікова Новоград-Волинського району навпроти будинку 55 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка переходила проїжджу частину поза межами пішохідного переходу. 14.09.2021 року тимчасово вилучено вищевказаний транспортний засіб. Постановою слідчого від 15.09.2021 року транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зазначений автомобіль зберіг на собі та містить сліди кримінального правопорушення, та інші відомості, які можуть бути використані як докази та інших обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникла необхідність в накладені арешту.
На даний час, зі слів слідчого відомо, що по даному автомобілю призначено експертизу, яка вже проведена, інші види експертиз по автомобілю, на який було накладено арешт, в данному кримінальному провадженні більше проводитись не будуть, а тому тримати автомобіль під арештом немає підстав. Крім того, тримання автомобіля під арештом не дає можливості ОСОБА_3 , як його володільцю, користуватись ним та завдає його родині матеріальної та моральної шкоди.
З огляду на проведену експертизу відпала потреба в накладенні арешту транспортного засобу та свідоцтва, тому останній звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
Учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися. Від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшла письмова заява про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримують, просять задовольнити. Від прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_9 надійшла письмова заява, в якій вона просить розглянути клопотання про скасування арешту без її участі, проти задоволення клопотання в частині скасування заборони користування не заперечує.

Дослідивши клопотання та надані докази, приходжу до наступного висновку.

Арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2021 року по справі № 285/4933/21 за клопотанням прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000613 від 15.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , володільцем автомобіля є ОСОБА_3 , шляхом заборони володіння, користування та розпорядження ним.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 є спадкоємцем майна ОСОБА_10 , а саме: автомобіля ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 .
Підставою для накладення арешту стало те, що в провадженні СВ Новоград-Волинського РВП перебувають матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, з яких вбачається, що 14.09.2021 року близько 16 год. водій ОСОБА_3 , керуючи легковим автомобілем марки ВАЗ 2109 з ДНЗ НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині автодороги по вул. Баранівській у с. Кікова Новоград-Волинського району навпроти будинку 55 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка переходила проїжджу частину поза межами пішохідного переходу. 14.09.2021 року тимчасово вилучено вищевказаний транспортний засіб. Постановою слідчого від 15.09.2021 року транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зазначений автомобіль зберіг на собі та містить сліди кримінального правопорушення, та інші відомості, які можуть бути використані як докази та інших обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникла необхідність в накладені арешту.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За змістом п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Відтак, враховуючи те, що з арештованим майном протягом строку досудового розслідування проведено необхідні першочергові слідчі дії, а також, зважаючи на можливість псування арештованого майна у ході його тривалого зберігання на відкритому просторі під впливом зовнішніх факторів у вигляді вітру, дощу, тощо, власнику транспортний засіб потрібен для забезпечення потреб сім`ї, слідчий суддя рахує за можливе клопотання задовольнити частково та скасувати арешт на транспортний засіб у частині заборони користування майному, передавши його на відповідальне зберігання власнику до прийняття рішення по кримінальному провадженню, у якому транспортний засіб визнаний речовим доказом, проти чого не заперечувала прокурор.
Керуючись ст.ст. 22, 98, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -
постановила:
Клопотання володільця арештованого майна ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати арешт на майно, яке було тимчасово вилучено 14.09.2021, а саме: автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , який накладений 21.09.2021 ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі 285/4933/21, у частині заборони користування вилученим майном.
Передати власнику ОСОБА_4 транспортний засіб: автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання до прийняття рішення у кримінальному провадженні.
В решті вимог клопотання - відповити.
Попередити власника ОСОБА_4 про відповідальність за ст. 388 КК України.
Зобов`язати власника ОСОБА_4 надавати слідчому транспортний засіб: автомобіль марки ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , у разі необхідності, для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000613 від 15.09.2021.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1