ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2961/21 Справа № 205/2088/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000580 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кам`янське Дніпропетровської області, без постійного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 04.10.2017 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою суду та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18 жовтня 2021 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив про доведеність ризиків, передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
Суд першої інстанції також врахував, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період іспитового строку за попереднім вироком, під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду, адже він не має достатніх соціальних зв`язків, неодружений, не має дітей та інших осіб на утриманні, не має постійного місця роботи та реєстрації постійного місця проживання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначає, що строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого продовжується з одних і тих самих підстав, а строк перебування його під вартою становить більше 3 років і 6 місяців, що суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини. Вважає, що ризики заявлені прокурором не доведені, а висновки суду в цій частині не обґрунтовані. Крім того вказує, що ОСОБА_8 не заперечує проти реєстрації обвинуваченого у квартирі, яка належить їй на праві приватної власності про що остання надала нотаріально посвідчену заяву.
Більше того, вказує, що судом першої інстанції було грубо порушено право обвинуваченого на захист, оскільки розгляд питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому проводився без участі самого обвинуваченого та його захисника.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор, обвинувачений та його захисник про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000580 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, розгляд якого наразі триває.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищенаведені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
Так, суд першої інстанції вважає доведеними зазначені ризики, передбачені п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, предметом якого є наркотичні засоби, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.
Як слідує з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 не має достатніх соціальних зв`язків, неодружений, не має дітей та інших осіб на утриманні, не має постійного місця роботи та реєстрації постійного місця проживання, що вказує на те, що у обвинуваченого відсутні стримуючи фактори, які б нівелювали ризик переховування від суду.
Правильно суд першої інстанції вважав доведеним і ризик вчинення ОСОБА_7 інших злочинів, оскільки в судовому засіданні встановлено, що останній неодноразово був засуджений за вчинення різних злочинів, йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком, що обумовлює ризик продовження ним злочинної діяльності і вчинення інших кримінальних правопорушень.
У відповідності до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції розглянув можливості застосування альтернативного запобіжного заходу і обґрунтовано відхилив клопотання захисту, оскільки в судовому засіданні встановлено, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом належним чином враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово засуджувався, у зв`язку з чим висновок суду про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою, є обґрунтованим і відповідає матеріалам справи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника суд апеляційної інстанції вважає їх неприйнятними, оскільки їх зміст зводиться до цитування окремих пунктів з рішень Європейського суду з прав людини, проте без їх належного аналізу та співставлення з обставинами цієї справи, у зв`язку з чим такі доводи не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.
За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
З наданої місцевим судом інформаційної довідки строк розгляду кримінального провадження обумовлений, зокрема процесуальною поведінкою сторони захисту через яку судові засідання неодноразово відкладались, судові засідання в режимі відеоконференції організовувались судом, за клопотанням захисту, проте захисник на них не з`являвся, що стало підставою для звернення суду до дисциплінарних органів адвокатури.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженнями, тому звертає увагу на тривалість кримінального провадження, періодичність призначення судових засідань, рух даної справи та вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_7 під вартою, пов`язаний, зокрема і з процесуальною поведінкою сторони захисту і не є надмірним стадії судового розгляду. Як слідує з матеріалів провадження, обвинувальний акт затверджений та скерований до суду в червні 2021 року.
Щодо доводів захисника про порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, апеляційний суд зазначає таке.
Як видно з матеріалів контрольного провадження, судове засідання з розгляду даного кримінального провадження було призначено на 11 годину 00 хвилин 30 вересня 2021 року, однак обвинувачений ОСОБА_7 не був доставлений до суду у зв`язку з хворобою на Covid-19 у зв`язку з чим судом, з метою забезпечення права обвинуваченого на участь у судовому засіданні було постановлено ухвалу про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, яка була направлена до установи попереднього ув`язнення.
Крім того, захисником до суду було подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції з Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, яке, відповідно до ухвали суду першої інстанції від 01 жовтня 2021 року було задоволено та судове засідання призначено на 12 годин 30 хвилин 01 жовтня 2021 року.
У судовому засіданні 01 жовтня 2021 року представниками установи попереднього ув`язнення повідомлено, що обвинувачений ОСОБА_7 відмовляється від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Крім того, захисник ОСОБА_6 не прибув до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для участі у вказаному судовому засіданні у зв`язку з чим судом першої інстанції було постановлено ухвалу про призначення ОСОБА_7 адвоката на окрему процесуальну дію.
Таким чином, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції було здійснено усіх можливих, передбачених КПК України, процесуальних дій, з метою забезпечення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 однак останній, зловживаючи своїми процесуальними правами відмовився від проведення судового засідання в режимі відеоконференції, достовірно знаючи про те, що він не може бути доставлений у судове засідання у зв`язку з хворобою та строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно нього закінчується чим штучно та умисно створив умови, в яких суд першої інстанції був позбавлений можливості належним чином забезпечити його право на захист.
Як видно з ухвали суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 заявивши клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до зали суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи або про поважність причин своєї неявки не повідомляв, що не може свідчити про те, що саме внаслідок дій суду першої інстанції було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 .
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4