Провадження № 11-кп/4823/291/21
Категорія - ч. 1 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2021 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, студента 2 курсу Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя, не працюючого, неодруженого, раніше несудимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України (в редакції Закону № 270-V1 від 15.04.2008),

за участю прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України (в редакції Закону № 270-V1 від 15.04.2008) та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України визначено звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 - 4274 (чотири тисячі двісті сімдесят чотири) грн 07 коп. майнової шкоди та 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. моральної шкоди, в решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави - 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 00 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.06.2018, близько 16 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись неподалік будинку № 56 по вулиці Сосновій в м. Чернігові, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, незаконно, всупереч волі власника, шляхом котіння вздовж зазначеної вулиці у напрямку вулиці Довженка в м. Чернігові, заволодів транспортним засобом, а саме мотоциклом марки «ММВЗ-3.11212», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у законному володінні потерпілого ОСОБА_13 , вартість якого складає 4274 грн 07 коп., згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 62 від 03.09.2018.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в яких просять скасувати вирок щодо нього та ухвалити виправдувальний вирок.

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_6 вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок, розглянув кримінальне провадження поверхово і дав неправильну оцінку фактичним обставинам. Вказує, що не доведено суб`єктивної сторони злочину, оскільки не знайшло підтвердження у суді, що ОСОБА_9 мав на меті використати транспортний засіб для пересування ним. Зі свідчень обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 встановлено місце заволодіння транспортним засобом біля будинку по вул. Освіти. При цьому свідок ОСОБА_15 вказав, що саме він здійснив запуск двигуна біля школи № 5 і саме у нього було вилучено транспортний засіб відповідно до протоколу огляду по вул. 77-ї Гвардійскої дивізії біля автозаправочної станції. Саме ОСОБА_15 зняв номери з даного мопеду щоб приховати ідентифікацію. Також вказує, що судом безпідставно не взято до уваги показань свідків ОСОБА_16 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які дали аналогічні показання стосовно того, що біля автозаправочної станції саме ОСОБА_15 та ОСОБА_19 були з мотоциклом жовтого кольору без номерного знаку і ОСОБА_20 повідомив, що купив його за 1500 грн. Біля АЗС до них підійшов незнайомий чоловік і сказав, що даний мотоцикл був викрадений у нього і викликав поліцію, яка затримала ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . З відеофіксації із камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_20 повідомляв, що придбав мотоцикл за 1500 грн. у людей, які зловживають спиртними напоями.

Також вказує, що в основу вироку суд поклав як докази протоколи слідчих експериментів від 09.08.2018 року за участі свідка ОСОБА_15 та від 14.08.2018 року зі свідком ОСОБА_22 , які на підставі ч. 4 ст. 95 та ч. 2 ст. 23 КПК України не є належними доказами, оскільки покази, дані свідком ОСОБА_15 не підтверджені ним у суді, а слідчий експеримент за участі ОСОБА_22 було проведено без повідомлення та участі сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 . А показання свідка ОСОБА_22 у судовому засіданні вважає неправдивими, оскільки він приховує, що саме ОСОБА_15 заволодів транспортним засобом, так як знає його давно, а з ОСОБА_23 познайомився саме у той день, тому оговорив його, що саме він вів у руках мотоцикл, але підтвердив, що саме ОСОБА_20 завів мотоцикл та поїхав на ньому. Вказує, що саме початок руху транспортного засобу складає закінчений злочин.

Крім того, вказує, що потерпілий вимагав від матері ОСОБА_9 відшкодування шкоди за мотоцикл, а враховуючи, що саме ОСОБА_20 почав рух на мотоциклі та те, що і ОСОБА_20 і ОСОБА_14 оговорюють обвинуваченого, вважає, що потерпілий та свідки перебувають у змові щодо обвинувачення ОСОБА_9 . З цих підстав вважає ОСОБА_9 неналежним відповідачем за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_13 , а стягнута судом сума майнової шкоди у 4274 грн не підтверджується документально, оскільки потерпілим була заявлена сума відновлюваного ремонту 15200 грн, однак не підтверджено сплати такої суми.

Таким чином, вважає, що крім показань свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_14 вина ОСОБА_9 не підтверджується жодними доказами, а показання останнього щодо непричетності до злочину, нічим не спростовані.

Адвокати ОСОБА_24 та ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_9 обґрунтовують свої вимоги доводами, аналогічними апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 та вказують на однобічність судового розгляду, посилаючись, крім того, на те, що суд взяв до уваги неправдиві показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_22 , які оговорили ОСОБА_9 , вигороджуючи себе, оскільки обидва перебували на місці викрадення. Вказують, що суд не дослідив показань поліцейських, які затримували ОСОБА_15 та його друзів, які були затримані разом із ОСОБА_20 і які при першому судовому розгляді, коли ОСОБА_23 був виправданий повідомляли, що придбали мотоцикл у людей, які зловживають спиртними напоями, а не у ОСОБА_23 , якого вони не знали. Також вважає, що потерпілий не є належним власником викраденого мотоциклу, оскільки користувався тим по довіреності, одна власник за техпаспортом не був допитаний судом, який можливо сам розпорядився належним йому мотоциклом.

Також вважають, що суд однобічно трактував покази свідка ОСОБА_21 , що ОСОБА_20 звертався до нього і він позичив 1500 грн на придбання мотоцикла, оскільки з приводу таких показань ОСОБА_20 не був допитаний.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисників, які підтримали подані ними апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг з підстав їх необґрунтованості, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в них, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав, пояснивши, що 29.06.2020 року він зустрівся з ОСОБА_15 , з яким разом навчалися у ліцеї та ОСОБА_22 , з яким познайомився того дня. ОСОБА_15 запропонував йти пішки від ТРЦ «Голівуд» до ТЦ «Мегацентр» через приватний сектор, бо так швидше. Вони з ОСОБА_22 рухалися попереду, а ОСОБА_15 відстав. По дорозі ОСОБА_15 сказав: «О, мінчак». Мотоцикл стояв за деревом біля кущів. Пізніше обернувся та побачив як ОСОБА_15 котив мотоцикл. Після цього ОСОБА_15 сказав, що йому потрібно їхати додому, віддав сумку і сказав, що зустрінуться біля ТЦ «Мегацентр». Після чого завів двигун і поїхав на мотоциклі. Вони з ОСОБА_22 пішки прийшли до ТЦ «Мегацентр», походили по магазину і попрощалися. Того дня з ОСОБА_15 він більше не зустрічався, він зателефонував йому наступного дня і повідомив, що потрібно 500 доларів США, в інакшому випадку вони сядуть. Про цю ситуацію він розповів матері і разом з нею поїхали до поліції.

Попри невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованих йому діянь підтверджується сукупністю доказів, досліджених у суді першої та апеляційної інстанцій.

Так, допитаний у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_13 показав, що 29.06.2018 року приїхав до батьків на мотоциклі, залишивши його під двором під деревом та попросив батька завести його у двір, однак батько забув, а увечері зателефонував повідомити, що мотоцикл викрадено. Він повідомив про це поліцію, а сам також розшукував мотоцикл. Наступного дня біля річки Стрижень побачив як двоє хлопців, з якими була дівчина, котили його мотоцикл. Він їх затримав та повідомив поліцію. Хлопці пояснювали, що придбали даний мотоцикл у «алкашів» за 1000 грн.

Показаннями допитаного у суді першої інстанції свідка ОСОБА_22 , який показав, що 29.06.2018 року у денний час зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , з яким познайомився того дня. Прогулюючись зі сторони ТЦ «Голівуд» до ТЦ «Мегацентр» через приватний сектор, по вул. Сосновій, він йшов попереду хлопців та «клацав» у мобільному, а хлопці відстали. Коли він озирнувся, то побачив ОСОБА_15 , який рухався за ним, а трохи позаду нього рухався ОСОБА_9 та котив мотоцикл. ОСОБА_20 та ОСОБА_23 спілкувалися між собою та намагалися завести двигун. Потім ОСОБА_15 поїхав на мотоциклі, а вони з ОСОБА_9 продовжили рух до «Мегацентру». Він чув лише, що ОСОБА_15 казав, що мотоцикл класний.

Такі показання свідка узгоджуються із його показаннями, даними під час слідчого експерименту за його участі, під час якого останній також указував на те, що мотоцикл котив у руках саме ОСОБА_9 , наздоганяючи на ньому ОСОБА_15 та його, які йшли дещо попереду. В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_15 намагалися завести двигун, коли вдалося, то ОСОБА_15 поїхав на мотоциклі.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_22 надав аналогічні пояснення. Такі показання свідка, суд вважає за достовірні, оскільки вони є послідовними та незмінними протягом як досудового слідства так в суді першої та апеляційної інстанції.

Також, показання свідка ОСОБА_22 в повній мірі узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_15 , даними під час слідчого експерименту за його участю, під час якого він показував, що слідуючи приватним сектором по вул. Сосновій у м. Чернігові з ОСОБА_9 та ОСОБА_22 , який дещо випередив їх та йшов, зосередивши увагу на телефоні, вони з ОСОБА_9 йшли трохи позаду та побачили мотоцикл «Мінськ», він промовив що хотів би такий собі та пішов далі, випередивши ОСОБА_9 . Коли оглянувся, то побачив як ОСОБА_9 наздоганяє його і веде в руках мотоцикл, який він йому запропонував купити за 1500 грн. Він погодився. В подальшому йому не вистачало грошей, тому він позичив 500 грн у ОСОБА_19 . Аналогічні показання свідок надав у суді першої інстанції минулого судового засідання, які були досліджені у судовому засіданні, шляхом прослуховування аудіозапису.

Свідок ОСОБА_19 у суді першої інстанції підтвердив факт прохання ОСОБА_15 позичити йому чи то 500 чи то 1500 грн на придбання мотоциклу, він позичив, а наступного дня, коли на прохання ОСОБА_20 вони зустрілись та під`їхали до ТРЦ «Голівуд», там уже був потерпілий, який казав, що цей мотоцикл належить йому і був викрадений.

Посилання сторони захисту на те, що свідок ОСОБА_22 надав недостовірні покази, оскільки перебуває в дружній відносинах з ОСОБА_15 не підтверджуються жодними доказами.

Крім викладеного, вина ОСОБА_9 підтверджується документальними доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.06.2018, відповідно якого ОСОБА_13 звернувся із заявою до ЧВП ГУНП в Чернігівській області про проведення перевірки за фактом незаконного заволодіння належним йому мотоциклом «Мінськ», д.н.з. НОМЕР_1 (том 1, а.п. 167);

Протоколом огляду місця події від 29.06.2018 з фототаблицею, згідно яких слідчим була оглянута ділянка місцевості поруч з будинком № 56 по вул. Сосновій в м. Чернігові (том 1, а.п. 168-171);

Протоколом огляду місця події від 30.06.2018 з фототаблицею, відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості у м. Чернігові по вул. 77 Гвардійської дивізії, 1, де було виявлено мотоцикл (том 1, а.п. 173-175) та протоколом огляду предмету від 05.07.2018 з фототаблицею, згідно яких слідчим був оглянутий мотоцикл марки «ММВЗ-3.11212» без реєстраційного номеру (том 1, а.п. 183-193);

Копією технічного паспорту на мотоцикл марки «ММВЗ-3.11212», реєстраційний номер НОМЕР_1 (том 1, а.п. 178-180);

Протоколом перегляду відеозапису від 10.07.2018, згідно якого слідчим були переглянуті диски DVD-R, на яких містяться відеозаписи з нагрудної камери патрульних поліцейських (а.п. 196-197);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2018, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка привела мотоцикл і разом з ОСОБА_15 заводила його (том 1, а.п. 205-297);

Висновком експерта № 62 від 03.09.2018, яким встановлена ринкова вартість, з урахуванням зносу, (до моменту нанесення пошкоджень), мотоцикла марки ММВЗ-3.11212, 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 29.06.2018 - 4274 грн 07 коп.; вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоциклу марки ММВЗ-3.11212, 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 становить 4274 грн. 07 коп.;

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом у відповідності до ст. 94 КПК України, дана оцінка як кожному окремо на предмет належності, допустимості та достовірності, так і у сукупності з іншими доказами стосовно достатності та взаємозв`язку і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Зокрема, судом дана оцінка кваліфікації даного кримінального правопорушення, яка полягає в умисному з будь-якою метою протиправному вилученні будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі; складу злочину, який є формальним і вважається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись внаслідок запуску двигуна чи буксирування; його суб`єктивній стороні, яка полягає у прямому умислі, тобто особа розуміє, що заволодіває чужим транспортним засобом і бажає це зробити.

На підставі чого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність, у межах пред`явленого обвинувачення, усіх складових кримінального правопорушення, оскільки було встановлено, що першим, хто узяв мотоцикл і почав котити його від двору потерпілого був саме обвинувачений ОСОБА_9 і та обставина, що незаконне заволодіння мотоциклом відбувалося шляхом його котіння без запуску двигуна не має правового значення для кваліфікації дій, з чим погоджується і колегія суддів.

Умисні дії ОСОБА_9 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України в редакції Закону № 270-V1 від 15.04.2008 як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При цьому місцевим судом не було встановлено об`єктивних підстав вважати, що свідки обмовили обвинуваченого, не надано таких доказів і у апеляційному суді, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги з даного приводу є необґрунтованими.

Так само колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги про неналежність такого доказу як слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_15 з тих підстав, що викладені у ньому обставини не були підтверджені ним безпосередньо у суді, оскільки даний доказ є самостійним джерелом доказів і оцінений судом першої інстанції у відповідності до ст. 94 КПК України. Тому посилання апелянтів на неналежність проведених слідчих експериментів не заслуговують на увагу, оскільки останні проведено у відповідності до положень ст. 240 КПК України.

Доводи про те, що судом не дано оцінку показанням свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не заслуговують на увагу, оскільки останні не допитувалися у суді першої інстанції і сторони не наполягали на їх допиті.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_18 пояснили, що він зустрів ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , які були з мотоциклом і при цьому ОСОБА_15 пояснив, що купив цей мотоцикл. Пізніше до них підійшов незнайомий чоловік, представився хазяїном мотоцикла і викликав працівників поліції. Дані свідки підтвердили показання свідка ОСОБА_15 про придбання мотоциклу, однак безпосередніми очевидцями кримінального правопорушення не є.

Доводи апеляційних скарг щодо неналежного позивача та неправильного вирішення цивільного позову, також є необґрунтованими, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_13 правомірно володів мотоциклом марки «ММВЗ-3.11212», р.н. НОМЕР_1 на підставі довіреності від 01.06.2009 року та технічного паспорту, тому є належним позивачем.

У підтвердження суми завданої шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги висновок експерта (том 1, а.п. 213-221) № 62 від 03.09.2018, яким визначено ринкову вартість, з урахуванням зносу, (до моменту нанесення пошкоджень), мотоцикла марки ММВЗ-3.11212, 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , яка станом на 29.06.2018 становила 4274 грн 07 коп. та вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоциклу, розцінивши дану вартість, у відповідності до методики, як вартість відновлювального ремонту, яка входить до вартості матеріального збитку та стягнув 4274 грн 07 коп., яка відповідно до ст. 1166 ЦК України є майновою шкодою і підлягає стягненню.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, зміст досудової доповіді щодо можливості його виправлення без ізоляції від суспільства, особу обвинуваченого, який раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках сектору ювенальної превенції ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області не перебуває, в Ніжинському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як така, що потрапила у складні життєві обставини, сім`я обвинуваченого не перебуває, інформація від суб`єктів соціальної роботи про проблеми у сім`ї обвинуваченого до Центру не надходили, на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради не перебуває, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховано судом сімейний, майновий стан та стан здоров`я, молодий вік, формально позитивну характеристику за місцем мешкання та виключно позитивну характеристику за час навчання в Чернігівському ліцеї з ПВФП та психологічну характеристику, згідно якої зауважень до поведінки обвинуваченого не було, його ставлення до вчиненого ним діяння, умови життя та виховання, за наявності обставини, що пом`якшує покарання, якою суд визнав вчинення злочину неповнолітнім та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у редакції Закону № 270-V1 від 15.04.2008 у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75, 104 КК України з призначенням іспитового строку та ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання є необхідною й достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав обвинуваченого, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2021 року, відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4