ОСОБА_1 Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 950/1840/21
Номер провадження 1-кп/950/229/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000155 від 19.08.2021 про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Вистороп, Лебединського району, Сумської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий по АДРЕСА_2 , судимого 14 травня 2021 року Лебединським районним судом Сумської області по ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт, покарання відбув частково, -

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389, КК України;

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 14.05.2021 Лебединським районним судом Сумської області по ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Вирок суду, що 29.06.2021 набрав законної сили стосовно засудженого ОСОБА_1 , взятий на виконання Сумським районним сектором № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області 29.06.2021 року. В цей же день засуджений викликаний до Лебединського районного сектору пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. ОСОБА_1 05.07.2021 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, також з ним проведена профілактична бесіда про недопущення прогулів та добросовісного відбуття громадських робіт, відібрано підписку та пояснення, в якому засуджений зазначив, що з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт він ознайомлений та попереджений про кримінальну відповідальність в разі невідбуття або ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт згідно ч. 2 ст. 389 КК України. Того ж дня засудженому було видане направлення до КП «Комбінат благоустрою», що обслуговує с. Штепівку для відбування призначеного йому покарання з 06.07.2021.

Від КП «Комбінат благоустрою» 06.07.2021 до органу пробації надійшло підтвердження про те, що ОСОБА_1 приступив до відбування громадських робіт, про що прийнято відповідне розпорядження та складено графік виходу на роботу, з яким засуджений був ознайомлений під підпис.

До органу пробації. 02.08.2021 надійшов табель виходу на роботу за липень 2021 року з якого вбачалося, що засуджений відбув 76 годин громадських робіт та графік виходу на роботу на серпень 2021 року.

Але 06.08.2021 з КП «Комбінат благоустрою» до районного сектору з питань пробації надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_1 у серпні 2021 року згідно складеного графіка виходу на роботу, з яким засуджений був ознайомлений під підпис, а саме: 02.08.2021, 03.08.2021, 04.08.2021дга 05.08.2021 на робочому об`єкті не з`явився, громадські роботи в ці дні не відбував, про причину відсутності не повідомив. В цей же день засудженому було направлено виклик з вимогою з`явитися до органу пробації.

Крім того, 11.08.2021 з КП «Комбінат благоустрою» до районного сектору з питань пробації надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_1 в серпні 2021 року згідно складеного графіку виходу на роботу, з яким засуджений був ознайомлений під підпис, а саме: 02.08.2021, 03.08.2021, 04.08.2021, 05.08.2021, 06.08.2021, 09.08.2021, 10.08.2021 та 11.08.2021 на робочому об`єкті не з`явився, громадські роботи в ці дні не відбував, про причину відсутності не повідомив.

ОСОБА_1 13.08.2021 з`явився до сектору з питань пробації, де в нього було відібрано пояснення, в якому він зазначив, що дійсно свідомо, без поважної на те причини, знаючи про кримінальну відповідальність, усвідомлюючи правові наслідки, тому що не бажав працювати- та періодично вживаючи спиртні напої 02.08.2021, 03.08.2021, 04.08.2021, 05.08.2021, 06.08.2021, 09.08.2021, 10.08.2021, 11.08.2021, 12.08.2021 та 13.08.2021 не відбував громадські роботи, чим допустив прогули без поважної на те причини, в кількості 10 днів, що становить 40 годин, про кримінальну відповідальність за невиконання громадський робіт згідно ч. 2 ст. 389 КК України його неодноразово було попереджено, тому він свідомо ухилявся від відбування громадських робіт. Після чого з ним повторно було проведено профілактичну бесіду, в ході якої повторно було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, в черговий раз було зачитано та роз`яснено ст. 37, 40 КВК України, а також повторно попереджено про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України. Але засуджений ОСОБА_1 зазначив, що в подальшому він взагалі відмовляється відбувати покарання у вигляді громадських робіт, тому що не бажає їх відбувати (працювати).

Крім того, ОСОБА_1 після проголошення вироку суду неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, за що на нього було складено адміністративні протоколи за ч. 2 ст. 178 та ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, що також є ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт, за що йому було винесене письмове попередження.

Таким чином, ОСОБА_1 з призначеного йому судом покарання у виді 150 годин громадських робіт відбув лише 76 годин громадських робіт, невідбута частина становить 74 години громадських годин, допустивши прогули без поважної на те причини.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт тобто кримінальний проступок передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

6 вересня 2021 року між прокурором та обвинуваченим у присутності його захисника, була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яку сторони просять розглянути та затвердити.

Згідно угоди про визнання винуватості, ОСОБА_1 як обвинувачений, та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого по ч. 2 ст. 389 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_1 по ч. 2 ст. 389 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор у присутності захисника в ході судового провадження досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинувачному покарання - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст.ст. 468-475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні , в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно ч.5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Обвинувачений ОСОБА_1 суду заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення угоди про визнання винуватості і згоден з призначеним покаранням.

З`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 цього Кодексу: характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом - ч.5 ст. 474 КПК України.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про визнання винуватості, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченою, прокурором) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядається судом після того, як буде заслухана думка щодо нього інших учасників судового провадження.

В ході судового засідання при розгляді матеріалів кримінального провадження № 0000155 від 19.08.2021 про обвинувачення ОСОБА_1 з обвинувальним актом щодо обвинуваченого по ч. 2 ст. 389 КК України та клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, його захисник підтримали заявлене, прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням діючого законодавства та підлягає до затвердження, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди до задоволення.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним належить затвердити, оскільки вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку та даним про особу обвинуваченого ОСОБА_1 .

Крім того суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_1 не відбуте ним покарання по вироку Лебединського районного суду Сумської області від 14 травня 2021 року у виді одного дня арешту.

Запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_1 під час досудового провадження та судового розгляду правопорушення не обирався.

Керуючись ст. ст. 371-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_1 укладену 6 вересня 2021 року - затвердити.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчинені крмінального проступку передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання по цьому закону у вигляді одного місяця арешту, застосувавши ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_1 не відбуте ним покарання по вироку Лебединського районного суду Сумської області від 14 травня 2021 року у виді одного дня арешту, остаточно до відбуття визначити покарання строком один місяць п`ятнадцяти днів арешту.

Міру покарання рахувати з моменту затримання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з моменту проголошення вироку, через Лебединський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_2