Справа № 991/8577/21
Провадження № 11-сс/991/45/22
Слідчий суддя: ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року місто Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 грудня 2021 року про повернення скарги на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні судом обставини
20 грудня 2021 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
За змістом скарги ОСОБА_6 посилався на те, що 09 грудня 2021 року до НАБУ ним була подана заява про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 364 та 367 Кримінального кодексу України (далі КК України), однак жодних дій спрямованих на внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового слідства НАБУ не вчиняє.
За результатами розгляду, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 21 грудня 2021 року повернув скаргу ОСОБА_6 , оскільки дійшов висновку, що скаржником не доведено факт звернення до НАБУ із заявою про кримінальне правопорушення, а отже не доведено наявність права на подання відповідної скарги.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставить вимогу про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали про задоволення його скарги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_6 посилається на те, що 08 грудня 2021 року ним була складена заява про вчинення кримінального правопорушення, яка наступного дня (09 грудня 2021 року) була надіслана на офіційну електронну пошту НАБУ, з якої було отримано зворотній лист про підтвердження надходження його заяви. Вважає, що висновки слідчого судді в цій частині є необґрунтованими.

Позиції учасників судового провадження
Учасники судового провадження в судове засідання не прибули, будучи повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) неприбуття учасників судового провадження не перешкоджає проведенню розгляду.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, які надійшли від слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Також, згідно із ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Зазначеному імперативному принципу відповідає використана в КПК України вищезазначена процедура щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Так, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст. 303-308 цього Кодексу).
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Положеннями ч. 1 ст. 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
При цьому, слідчий суддя після отримання скарги може прийняти рішення або про повернення такої скарги за підставами, переліченими в ч. 2 цієї статті, або про відмову у відкритті провадження за єдиною підставою у разі, якщо скарга подана на дію, бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, які не підлягають оскарженню (ст. 304 КПК України).
Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 , останнім 09 грудня 2021 року до НАБУ була подана заява про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 364 та 367 КК України, від 08 грудня 2021 року. При цьому, на підтвердження направлення вказаної заяви ОСОБА_6 був наданий скріншот зі своєї електронної пошти (а.с. 4, 8, 17, 20).
Приймаючи рішення про повернення скарги з підстав відсутності в ОСОБА_6 права на її подання, слідчий суддя послався на те, що в скарзі ОСОБА_6 зазначає про невиконання посадовими особами НАБУ вимог ст. 214 КПК України стосовно поданої ним заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09 грудня 2021 року, але до скарги додає копію заяви про вчинення кримінального правопорушення, датовану 08 грудня 2021 року. Крім того, ОСОБА_6 не додано доказів направлення до НАБУ заяви про вчинене кримінального правопорушення від 09 грудня 2021 року та реального отримання НАБУ такої заяви.
Разом із цим, такий висновок слідчого судді, на думку колегії суддів, є передчасним та не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) (ч. 1 та 2 ст. 8 КПК України).
Відповідно до висновків, зазначених у рішенні ЄСПЛ по справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06), Страсбург, 18 листопада 2010 року, а саме: «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».
Колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчий суддя мав можливість безпосередньо з`ясувати обставини, з приводу яких була подана скарга (дати та самої обставини отримання заяви ОСОБА_6 , та як наслідок, права на звернення зі скаргою), реалізувавши обов`язок, передбачений ст. 3 КПК України щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в тому числі, забезпечити доступ до правосуддя. Такі дії можливі лише після відкриття провадження за скаргою та з`ясування даного питання в учасників провадження за скаргою в судовому засіданні.
Також, колегія суддів зауважує, що ст. 91 КПК України визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При цьому, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, що призвело до передчасного висновку про подання скарги особою, яка не має право її подавати, та як наслідок про наявність підстав для повернення скарги ОСОБА_6 .
Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (ст. 310 КПК України).
За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України).
Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України).
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що слідчим суддею провадження за скаргою ОСОБА_6 не відкривалось і скарга по суті не розглядалась, а вирішення питань, передбачених ст. 304-307 КПК України, є компетенцією слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали за скаргою повернути до Вищого антикорупційного суду для вирішення питання щодо можливості розгляду скарги по суті за відсутності інших процесуальних перешкод. Водночас слідчому судді необхідно врахувати, що скарга є прийнятною за вищевикладених обставин.

Керуючись ст. 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 грудня 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути до Вищого антикорупційного суду для вирішення питання щодо можливості розгляду скарги по суті за відсутності інших процесуальних перешкод.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4