Справа № 541/233/22
Провадження № 1-кп/541/89/2022
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2022 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 22.05.2021 по обвинуваченню
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орджонікідзе Дніпропетровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною загальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Великобагачанським районним судом Полтавської області 20.09.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2013 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 місяців позбавлення волі, остаточно засудженого до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
з участі інших учасників судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника органу пробації ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочини корисливої спрямованості, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків про своє протиправне минуле не зробив, не виправився, діючи повторно знову вчинив злочин корисливої спрямованості на території м. Миргород, при наступних обставинах:

22.05.2021 близько 01 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_3 перебував біля магазину «Лісок», розташованого за адресою: Полтавська область м. Миргород, вул. Боровиковського, 77, де познайомився та продовжив спілкування з ОСОБА_6 . В подальшому, коли ОСОБА_6 відійшла до приміщення туалету, ОСОБА_3 виявив на лавці мобільний телефон марки «ZTE» модель «Blade А5 2020» чорного кольору з об`ємом пам`яті 2/32 ГБ, належний ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 під дією раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що власником цього майна є ОСОБА_6 , скориставшись тим, що власник телефону та інші особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з лавки викрав мобільний телефон марки «ZTE» модель «Blade А5 2020» чорного кольору з об`ємом пам`яті 2/32 ГБ, вартість якого згідно висновку експерта №СЕ-19/117-21/6405-ТВ від 26.05.2021 становить 2025 гривень 00 копійок, що належить потерпілій ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 2025 гривень 00 копійок.

Такі дії, ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

30 січня 2022 року між підозрюваним ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 , зі згоди потерпілої ОСОБА_6 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди підозрюваний ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком визначеним судом.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Виходячи з положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, що, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає. Встановлено, що укладення угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості є добровільним, потерпіла дала згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 зі згоди потерпілої ОСОБА_6 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.
Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити в порядку визначеному ст. 100 КПК України.
Питання відшкодування витрат пов`язаних із залученням експерта вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 30 січня 2022 року про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «ZTE» модель «Blade А5 2020» чорного кольору, що зберігається в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1