СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-о/759/7/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019 року за матеріалами кримінального провадження №0007698 від 30.10.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України не судимий,

засудженого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

засудженного ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019 року за нововиявленими обставинами, відповідно до якої заявник просить скасувати вищевказаний вирок, яким ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав заяву про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, та просив його скасувати.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити заяву.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 467 КПК України, суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Так, як вбачається з матеріалів заяви та додатків до неї, про існування зазначеного вироку ОСОБА_3 стало відомо випадково, ознайомившись із матеріалами справи №759/21914/19 та відеозаписом судових засідань, дізнався, що невдіома йому особа, скориставшись його анкетними та персональними даними, скоїла злочин та була затримана співробітниками поліції, що свідчить про те, що ОСОБА_3 було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акту та додатків до нього, особу ОСОБА_3 було встановлено ст. слідчим Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 за копією паспорту, на якому взагалі не видно фотографії останнього.

Будь-яких інших документі, на підтвердження встановлення особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в матеріалах обвинувального акта, не міститься.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3КПКУкраїни обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акту є недопустимим.

Відповідно до п.2, 5 ч.2 ст.291 КПК України, між іншим, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у пунктах а, b §3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, в яких зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Верховним Судом України у постанові від 24 листопада 2016 року ц справі № 5-328кс16 викладена позиція про те, що системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Теоретичні положення є підґрунтям для висновку про нетотожність понять «підозра» і «обвинувачення», які, попри наявність спільних рис (одні і ті ж обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні), є різними етапами досудового розслідування з притаманним лише їм специфічним комплексом гарантій прав та обов`язків і порядку здійснення процесуальних дій. З огляду на це недопустимим є використання зазначених понять як синонімів у різних процесуальних документах, оскільки вони не можуть вважатися рівнозначними, незважаючи на подібність стилістичного викладу фактичних даних у повідомленні про підозру та обвинувальному акті.

Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акту, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , а також додатків до нього, вказані документи не відповідають вимогам Закону. Відповідно суду незрозуміло яким чином органом досудового розслідування взагалі було ідентифіковано особу у кримінальному провадженні якого було звинувачено у вчиненні злочину - як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0007698 від 30.10.2019 року відносно ОСОБА_3 , не вірно зазначені анкетні відомості обвинуваченого, що унеможливлює ототожнити особу яку було притягнуто до кримінальної відповідальності із особою ОСОБА_3 , який звернувся до суду із заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Разом з тим, останній має паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і у суду відсутні підстави вважати, що це інша особа.

Вказаний недолік обвинувального акту може бути усунений тільки шляхом повернення обвинувального акту відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019 відносно ОСОБА_3 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та скасування вироку Святошинського районного суду м. Києва, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, він підлягає поверненню прокурору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 291, 466, 467 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019 року за матеріалами кримінального провадження №0007698 від 30.10.2019 року -задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. - скасувати.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових за №0007698 від 30.10.2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути керівнику Святошинської окружної прокуратури м. Києва, з підстав невідповідності його вимогам КПК України.

Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня проголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1