Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

01 березня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 квітня 2021 року у справі за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 квітня 2021 року клопотання задоволено, зараховано засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 03.08.2018 року по 11.01.2020 року включно, у строк покарання, призначеного за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30.10.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на незаконність ухвали суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вважає, що судом помилково зараховано засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 03.08.2018 року по 11 січня 2020 року включно, у строк покарання, призначеного за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30.10.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано за злочин, вчинений ОСОБА_6 21.04.2018 року, коли вже не діяла ч.5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Зазначає, що відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2017 року запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишався у вигляді особистого зобов`язання (вирок набрав законної сили 18.04.2017 року).
На думку прокурора, твердження суду першої інстанції про застосування ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у зв`язку із сукупністю злочинів не узгоджується з вимогами останньої, які діяли до 21.06.2017 року, оскільки заходи, які включаються у строк попереднього ув`язнення до ОСОБА_6 за вчинення 23.10.2016 року злочину, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.289 КК України, відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року не застосовувалися.
Просить ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 15.04.2021 року стосовно ОСОБА_6 скасувати як незаконну. Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього положень Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» щодо зарахування строку попереднього ув`язнення з 03.08.2018 року до 11 січня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали клопотання й перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального законодавства при постановленні ухвали стосовно ОСОБА_6 судом першої інстанції належним чином дотримані не були.
Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Полицька ВК (№76)» у вигляді позбавлення волі.
ОСОБА_6 раніше судимий, а саме: 16.03.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; 28.10.2017 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений від призначеного покарання.
ОСОБА_6 арештований 03.08.2018 на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області.
Засуджений 30.10.2019 Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.4 ст. 187 КК України, на підставі ч.1 ст. 71 частково приєднано до призначеного цим вироком покарання невідбуту частину покарання у виді 1 року позбавлення волі за вироком від 16.03.2017 року, на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 за сукупністю вироків призначено у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.3 ст. 72 КК України ухвалено вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2017 року виконувати самостійно.
Вирок набрав законної сили 11 січня 2020 року.
З огляду на зазначене суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_6 відбуває покарання, обране судом за правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків, при цьому, до вказаної сукупності входить злочин, вчинений ОСОБА_6 23.10.2016 року, у зв`язку з чим на нього поширюється дія ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З даним висновком суду першої інстанції щодо підставності застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24.12.2015 року, колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, буквальний зміст ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що зазначена норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення. При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

З 22 червня 2017 року змінений порядок зарахування строку попереднього ув`язнення, оскільки Законом України від 18.05.2017 року № 2046-VIII ч.5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: "Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Як вбачається з матеріалів клопотання, зокрема з вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30.10.2019 року, який набрав законної сили 11.01.2020 року, ОСОБА_6 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, події якого мали місце 21 квітня 2018 року. Цим же вироком строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обраховувати з 03.08.2018 року за правилами ч.5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2017 року, зокрема, запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді особистого зобов`язання (вирок набрав законної сили 18.04.2017 року).

За наведеного судом першої інстанції при обґрунтуванні висновку про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 залишено поза увагою, що заходи, в розумінні попереднього ув`язнення, до останнього відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2017 року, яким його засуджено за вчинення злочину за ч.1 ст. 289 КК України, події якого мали місце 23.10.2016 року, не застосовувалися, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 застосовано за злочин, вчинений ним 21.04.2018 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про поширення на засудженого ОСОБА_6 дії ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, як прямої дії цього Закону, чим допустив неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому, з врахуванням вимог п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підлягає безумовному скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 квітня 2021 року відносно ОСОБА_6 скасувати.
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього положень Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з 03 серпня 2018 року до 11 січня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3