Ухвала

іменем України

19 жовтня 2021 року

м. Київ
Справа № 442/4816/19

Провадження № 51-4893 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суду від 8 жовтня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 5 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суду від 8 жовтня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борбин, Млинівського району, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання

у виді штрафу в розмірі двісті п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій юридичних осіб приватного права незалежно від організаційно-правової форми на строк 1 рік. Звільнено ОСОБА_5 від призначеного кримінального покарання за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
За вироком суду ОСОБА_5 , будучи службовою особою, здійснюючи технічний нагляд за об`єктом будівництва: «Капітальний ремонт дороги на вул. Горішня Брама в м. Дрогобичі Львівської області» відповідно до договору №149 (далі - Договору), укладеного 25 липня 2016 року у м. Дрогобичі з Департаментом міського господарства Дрогобицької міської ради в особі директора ОСОБА_6 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення пунктів 5.1, 5.3, 7 «Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №903 від 11 листопада 2007 року, пунктів 2.1.1, 2.1.2 підпунктів 1-2, З, 6 Договору не забезпечив перевірку відповідності виконаних будівельно-монтажних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання проектним рішенням, вимогам державних стандартів, будівельних нормі правил, технічних умов та інших нормативних документів, обсягів та якості виконаних будівельно-монтажних робіт проектно-кошторисній документації; неналежно провів огляд та оцінку результатів виконаних робіт, у тому числі прихованих, і конструктивних елементів. Натомість, перебуваючи у м. Дрогобичі 8 листопада 2016 року власноручно підписав акт приймання виконаних робіт №1ДП/2016/3/148, 8 грудня 2016 року акт приймання виконаних робіт №2/ДП/2016/3/148 та 20 грудня 2016 року акт приймання виконаних робіт №3/148, скріпивши їх своєю печаткою, у яких були завищені обсяги виконання будівельних робіт, або включені понад кількість вищевказані будівельні роботи.
У зв`язку з цим, власноручно підписавши вищевказані акти приймання виконаних робіт, ОСОБА_5 , підтвердив Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Львівської області факт виконання ПП «Дрогобич Шляхрембуд» у повному обсязі будівельних робіт відповідно до договору підряду №ДП/2016/3/148 від 25 липня 2016 року та проектно-кошторисної документації з капітального ремонту дороги на вул. Горішня Брама в м. Дрогобичі, внаслідок чого вказані акти були підписані директором Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради Львівської області ОСОБА_6 та 8 серпня 2016 року, 9 грудня 2016 року, 22 грудня 2016 року Департамент міського господарства Дрогобицької міської ради Львівської області зайво сплатив ПП «Дрогобич Шляхрембуд» бюджетні кошти в загальній сумі 105 758 грн. за роботи, які фактично виконанні не були, що завдало Департементу міського господарства Дрогобицької міської ради істотної майнової шкоди на суму 105 758 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди інтересам держави.
Згідно з ухвалою Львівського апеляційного суду від 8 жовтня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора задоволено. Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суду від 8 жовтня 2020 року змінено. Виключено з резолютивної частини вироку покликання суду на закриття кримінального провадження № 0002191 від 22 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 367 КК України. У решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати вирок місцевого суду й ухвалу апеляційного суду та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за відсутності складу кримінального правопорушення.
З аналогічними вимогами, які викладені в касаційній скарзі, захисник ОСОБА_4 звертався й до суду апеляційної інстанції. Так, у своїй касаційній скарзі захисник не погоджується з тим, що суди попередніх інстанцій визнали неналежним доказом Висновок № 464/19 від 18 липня 2019 року будівельно-технічного експертного дослідження, визнали допустимим доказом Висновок експерта № 3440 від 19 листопада 2018 року, зазначає, що ОСОБА_5 не є суб`єктом кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 367 КК України, оскільки не може вважатися службовою особою, вказує на те, що ціна робіт, відповідно до договору підряду є динамічною, а усі об`єми робіт були виконанні у відповідності до робочого проекту і технічний нагляд здійснювався ОСОБА_5 належним чином.

Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на те, що не були спростованні показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та, на його думку, ухвала Львівського апеляційного суду від 5 липня 2021 року за своїм змістом не відповідає вимогам ч. 2 ст. 419 КПК України.
Перевіривши доводи, зазначені в касаційній скарзі, та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Отже, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також у рішенні має бути наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За статтею 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд під час перевірки матеріалів провадження за скаргою встановив, що суди дотрималися вимог зазначеного закону.
Як вбачається з долучених до касаційної скарги копії вироку, висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК, та правильність кваліфікації його дій за цією нормою кримінального закону суд зробив із додержанням ст. 23 КПК на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Крім того, аналогічні за змістом із касаційною скаргою доводи були переглянуті і

в апеляційному порядку. Колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку, що рішення місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є законним.
Зокрема, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про необґрунтованість твердження захисника ОСОБА_4 , про те, що ОСОБА_5 не є службовою особою, оскільки виконував функції інженера технічного нагляду як фізична особа-підприємець. Висновок апеляційного суду про віднесення інженера з технічного нагляду до службових осіб відповідає усталеній судовій практиці. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх рішеннях від 24 грудня 2020 року у справі № 355/815/18 та від 8 вересня 2021 року у справі № 185/2418/18.
Отже, апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , належним чином мотивував прийняте рішення. Підстав вважати його незаконним чи необґрунтованим немає.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Касаційна скарга також не містить доводів, які би свідчили про допущення судами першої та апеляційної інстанції порушень кримінального процесуального закону під час призначення покарання та подальшого звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.
Отже істотних порушень, які би впливали на обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_5 , судами першої та апеляційної інстанцій у кримінальному провадженні допущено не було, а тому законних підстав для скасування оскаржуваних судових рішень за доводами, наведеними у касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 , Верховний Суд не вбачає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області суду від 8 жовтня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 5 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3