ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Києво-Святошинським районним судом Київської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» адвоката ОСОБА_8 та начальника Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 грудня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Чернівці, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13.12.2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку на вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися

ЄУНСС 723/3712/20 провадження №11кп/822/60/22 головуючий у 1 інстанції Чебан
для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, абр навчання.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_11 завдану матеріальну шкоду в розмірі 56197,67 грн та шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 57600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 150000 грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 1634,15 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 08.04.2017 року, приблизно о 22 год. 54 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Transporter 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Н.Сотні в м. Чернівці, зі сторони Проспекту Незалежності в напрямку вул. Щербанюка, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку №17 вищевказаної вулиці та позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 (2) «Пішохідний перехід» та горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра», - проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме пішохода ОСОБА_11 , який переходив проїзну частину дорогу по пішохідному переходу з ліва направо відносно напрямку руху керованого ОСОБА_6 транспортного засобу, не надав перевагу у русі пішоходу та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено наступні тілесні ушкодження: синці ділянок обох орбітальних западин; забійна рана чола; перелом тім`яної та скроневої кісток справа в межах склепіння та основи черепа, орбітальної частини лобної кістки, епідуральна гематома справа в скроневій ділянці; розрив барабанної перетинки правого вуха з розвитком правобічного перфоративного після травматичного отиту; контузія правого ока важкого ступеня, розрив сітківки правого ока, епідуральна гематома в проекції правої тім`яної частки головного мозку; забій головного мозку важкого ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) та 18.1 встановлених «Правилами дорожнього руху», які вимагають від водія: згідно з п. 1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; згідно з п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; згідно з п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
На цей вирок обвинувачений ОСОБА_6 , представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» адвокат ОСОБА_12 та прокурор ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй скарзі просив скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким його виправдати.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що висновок автотехнічної експертизи та показання потерпілого ОСОБА_11 не мають нічого спільного, оскільки показання останнього не слугували вихідними даними для експертизи та визначення механізму ДТП не застосовувались. Також вказував на суперечність показань свідка ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_11 . А саме свідок вказував, що побачив автомобіль за 80 м та пройшовши відстань в 15,5 м, почув удар. Але це не могло бути так, оскільки при швидкості руху 60км/год автомобіль за 9,3 сек., а саме за стільки свідок подолав відстань в 15,5 м при слідчому експерименті, проїхав би через пішохідний перехід до того, як потерпілий вийшов на проїжджу частину дороги. Вказував, що в дійсності він здійснив наїзд за пішохідним переходом, але його слова про це ніхто не взяв до уваги. Зазначав, що орган обвинувачення не пояснив чому в потерпілого відсутні пошкодження нижніх кінцівок, якщо потерпілого після наїзду відкинуло на 6-8 метрів. Вказував, що суд відмовив стороні захисту в проведенні комплексних автотехнічної та технічної, автотехнічної та судово-медичної експертиз. Приймаючи таке рішення, суд позбавив можливості надати доказ його невинуватості. Ще зазначав, що суд безпідставно визнав наданий стороною захисту висновок автотехнічного експертного дослідження від 13.09.2017 р. недопустимим доказом. Вказував, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що саме внаслідок отриманих під час дорожньої пригоди тілесних ушкоджень потерпілий отримав ушкодження здоров`я, яке потягло за собою встановлення йому 2 групи інвалідності. Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди потерпілому не відповідає обсягу та глибині його моральних страждань. Крім того, апелянт вказував, що суд здійснив неповний судовий розгляд, позбавив сторону захисту представити докази на спростування версіїї обвинувачення, оцінку доказів провів з грубими порушеннями норм матеріального і процесуального права, висновки суду, на думку апелянта, не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Також просив задовольнити подане ним клопотання про призначення комплексних автотехнічної-технічної та автотехнічної-медичної експертиз.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» адвокат ОСОБА_12 просив скасувати вирок в частині стягнення страхового відшкодування з його довірителя та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги цивільного позову за рахунок ОСОБА_6 , як заподіювача шкоди.

На обґрунтування своїх вимог адвокат вказував, що законодавцем встановлено обов`язкову процедуру досудового врегулювання питання, пов`язаного з отриманням страхового відшкодування за полісами ОСЦПВВНТЗ. І оскільки цивільний позивач не дотримався такої процедури досудового врегулювання питання про відшкодування завданої йому шкоди, відсутні правові підстави на отримання страхового відшкодування. Також вказував, що потерпілий і впродовж 3-х років не звертався до Страховика про виплату страхового відшкодування. Ще вказував, що позивачем надані були суду лише копії платіжних доручень неналежної якості про понесені ним витрати на лікування, з яких неможливо встановити розмір витрат та дату їх вчинення. Зазначав, що документального підтвердження понесених витрат позивач не надав ні суду, ні відповідачу. Вказував також, що в справі відсутні дані, що група інвалідності позивачу встановлена саме внаслідок отримання ним тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Зазначав, що оскільки потерпілий не здійснив своє волевиявлення про отримання страхового відшкодування ані в позасудового порядку, ані в судовому порядку протягом трьох років після настання ДТП, це є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування як на відшкодування понесених витрат на лікування, так і витрат у зв`язку із стійкою втратою працездатності.

Прокурор ОСОБА_10 просив скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок і призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

На обґрунтування своїх вимог прокурор вказував на те, що обвинувачений в судовому засіданні не визнав свою вину, вчинив тяжкий злочин, у вчиненому не розкаявся, заперечував встановлений судом перебіг дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки, цивільний позов не визнав та повністю не відшкодував завдану потерпілому шкоду. Також вказував, що суд не врахував і те, що після вчиненого злочину ОСОБА_6 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України і на нього накладались стягнення. Вважає, що суд безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» адвоката ОСОБА_12 , прокурора ОСОБА_10 , які кожен окремо просили задовольнити подані ними апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні вимог апелянтів, а вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження до доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого, представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та прокурора необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в поданих апеляційних скаргах не оспорюється факт наїзду 08.04.2017 року, приблизно 22.54 год. в м. Чернівці на ділянці дороги, яка зазначена у вироку суду, автомобілем «Volkswagen Transporter 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_11 та заподіяння при цьому останньому тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих обставин, які встановлені судом і ніким не оспорено.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Те, що наїзд на потерпілого обвинувачений здійснив на пішохідному переході, підтверджується даними протоколу огляду місця події від 08.04.2017 та схеми до нього, яка підписана також ОСОБА_6 . Також з цих документів вбачається, що на час складання вказаних документів ОСОБА_6 не заявляв зауважень щодо правильності відображених в них даних (т.3 а.с.4-9).

Крім того, з показань потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , який був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що наїзд на потерпілого ОСОБА_11 обвинувачений здійснив на нерегульованому пішохідному переході, коли той вільним кроком переходив дорогу.

В ході проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_14 та свідком ОСОБА_13 останні також вказали на обставини, при яких відбулась дорожньо-транспортна пригода та вказали місце, де відбувся наїзд на потерпілого, а саме на нерегульованому пішохідному переході (а.с.47-59).

Вказане при проведенні цих слідчих дій потерпілим та свідком місце наїзду на ОСОБА_11 повністю відповідає встановленому працівником поліції місцю наїзду автомобіля Volkswagen Transporter 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода під час огляду місця події.
Отже, під час досудового слідства та в суді було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 здійснив наїзд на пішохода на нерегульованому пішохідному переході. Заперечення обвинуваченим цих обставин може свідчити про бажання останнього перешкодити суду встановити дійсні обставини справи та уникнути відповідальності за вчинений злочин.
З висновку експерта №312-А від 20.08.2019 р. вбачається, що в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимог пункту 18.1 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Transporter 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 при заданих параметрах руху, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 (т.3 а.с.71-73).
З висновку експерта також вбачається, що вихідні дані для експертного дослідження були взяті з даних, отриманих в ході проведення слідчих експерименту та показань потерпілого і свідка.
А тому твердження обвинуваченого про те, що висновок експерта суперечить показанням потерпілого та свідка і тому не може бути допустимим доказом в цьому провадженні, є безпідставним.
Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, чому сторона обвинувачення не навела аргументів щодо відсутності тілесних ушкоджень в потерпілого на нижніх кінцівках. Оскільки обвинувачений не оспорює факт наїзду керованого ним автомобіля на потерпілого ОСОБА_11 та спричинення останньому тих тілесних ушкоджень, які йому інкриміновано, згідно обвинувального акту, зауваження обвинуваченого щодо відсутності в потерпілого інших тілесних ушкоджень, які, на його думку, також мають бути, є незрозумілим. Крім того, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Крім того, перелік тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому під час дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля, яким керував ОСОБА_6 , та їх локалізацію і тяжкість, заподіяння потерпілому яких інкриміновано обвинуваченому, ніким з апелянтів не оспорено.
А тому колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена зібраними доказами.
Що стосується посилань обвинуваченого про те, що визначений судом розмір завданої потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди не відповідає обсягу та глибині його моральних страждань, є недоречним і таким, що суперечить встановленим судом обставинам.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_11 були спричинені багаточисельні тілесні ушкодження, в тому числі перелом тім`яної та скроневої кісток справа в межах склепіння та основи черепа, орбітальної частини лобної кістки, епідуральна гематома справа в скроневій ділянці; розрив барабанної перетинки правого вуха з розвитком правобічного перфоративного післятравматичного отиту; контузія правого ока важкого ступеня, розрив сітківки правого ока, епідуральна гематома в проекції правої тім`яної частки головного мозку; забій головного мозку важкого ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.
Кількість спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, їх тяжкість, як кожного з них, так і в сукупності, а також те, що потерпілий змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні протягом 90 днів, також був змушений неодноразово звертатися до різних медичних закладів для відновлення свого здоров`я, за наслідками отриманих травм йому встановлено другу групу інвалідності, на думку колегії суддів, свідчить про те, що суд першої інстанції вірно оцінив обсяги фізичних, психічних та душевних страждань потерпілого.
А тому висновок суду першої інстанції про розмір заподіяної обвинуваченим потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди є обґрунтований і вмотивований.
Посилання обвинуваченого на те, що суд позбавив його надати докази його невинуватості є голослівні та суперечать дійсним обставинам провадження.
Той факт, що суд відмовив в задоволенні клопотань сторони захисту про призначення певних експертиз, ніяким чином не свідчить про упередженість суду щодо обвинуваченого, оскільки заявлені клопотання за своїм змістом були спрямовані не на встановлення істини по справі, а мають ознаки мети затягування судового розгляду.
Твердження обвинуваченого про відсутність даних про те, що інвалідність потерпілому встановлено як наслідок отриманих тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, також не відповідає дійсності, оскільки в суді апеляційної інстанції було встановлено, що саме в результаті ураження центральної нервової системи та ушкодження органу зору (контузії очного яблука) потерпілому було встановлено другу групу інвалідності (т.1 а.с.82).
Що стосується вимог представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» адвоката ОСОБА_12 , то вони також є необґрунтовані.

Так, відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з приписами ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону Україну «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Оскільки судом встановлено, що власник транспортного засобу Volkswagen Transporter 4», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з цієї страхової компанії на користь потерпілого ОСОБА_11 документально підтверджені витрати, пов`язані з його лікуванням, доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, реабілітацією та придбанням ліків в сумі 56197,67 грн., а також шкоду, пов`язану із стійкою втратою потерпілим працездатності в розмірі 57600 грн.

Оскільки потерпілий ОСОБА_11 , у відповідності до вимог ст.128 КПК України, в кримінальному провадженні до початку судового розгляду звернувся з цивільним позовом про відшкодування завданої йому шкоди, посилання представника страхової компанії на те, що позивач не звертався для вирішення питання про відшкодування завданої шкоди в позасудовий спосіб та що минули строки позовної давності, тобто, позов подано після трьох років з дня, коли сталася дорожньо-транспортна пригода і тому відсутні підстави для стягнення відповідних сум з страхової компанії, є недоречними і не потребують спростувань.

Твердження представника страхової компанії про те, що «учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі», суперечить змісту ст.128 КПК України та є довільним трактуванням останнього цієї норми.

Також не заслуговують на увагу і посилання представника страхової компанії на те, що з наданих потерпілим фіскальних чеків не можна зробити вірний висновок про зальну суму понесених витрат на придбання ліків та час їх придбання. Так, з фотокопій фіскальних чеків, що є в матеріалах провадження, чітко вбачаються наявні в них необхідні реквізити, в тому числі суми коштів, із зазначенням часу здійснення оплати (т.1 а.с.83-109). А тому твердження апелянта про те, що відсутні документально підтверджені витрати потерпілого на його лікування є необґрунтованим.

Щодо посилань представника страхової компанії на те, що відсутні дані про те, що друга група інвалідності потерпілому встановлена у зв`язку з отриманим ним під час дорожньо-транспортної пригоди ушкодженням здоров`я, то вони також є безпідставні і спростування на це наведено в цій ухвалі вище.

А тому апеляційна скарга представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, то колегія прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому суд врахував, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, який відноситься до категорії необережних. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Також судом враховано молодий вік обвинуваченого, що він позитивно характеризується по місцю проживання, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, частково відшкодував завдану потерпілому шкоду, а також позицію представника потерпілого, який просив не призначати ОСОБА_6 реальну міру покарання у виді позбавлення волі.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і звільнив останнього від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Наведені прокурором в апеляційній скарзі підстави необхідності призначення обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі є непереконливими, а тому в задоволенні вимог прокурора необхідно відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-
У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 , представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» адвоката ОСОБА_12 та прокурора ОСОБА_10 відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 грудня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригніалом: суддя