КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 366/1433/21 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4910/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
06 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою володільця майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 15 липня 2021 року, -
представника володільця майна ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
- автомобіль марки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 , з дерев`яним човном, причепом (лафетом), користувачем якого є ОСОБА_6 , - зберігати на території майданчику ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, за адресою: вул. Київська, 25, смт. Іванків;
- Риболовецькі сітки у кількості 12 штук та свіжо виловлена риба різних видів, загальною кількістю 104 штуки - залишити на відповідальне зберігання головному державному інспектору Київського рибоохоронного патруля ОСОБА_9 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, володілець майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання в.о. начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в частині арешту автомобіля ЗАЗ модель 1102, д.н. НОМЕР_1 України.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не встановлено і не досліджено обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного справедливого рішення.
Апелянт зазначає, що судом не встановлено правову підставу для арешту майна, а саме автомобіля, оскільки вилучений 07.06.2021 року автомобіль не є знаряддям для заняття рибним промислом, не містить слідів чи інших відомостей, які б згідно з ст. 98 КПК України могли бути використані як доказ факту чи
обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. Згідно з
протоколом огляду місця події від 07.06.2021р, складеного слідчим ВРЗЗС СВ
Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 риба не знаходилася в автомобілі і в причепі і слідів її там наявності не встановлено.
В ухвалі як мотив прийнятого слідчим рішення міститься посилання на
п.п. 2. 3 та 4 частини 2 ст. 170 КПК України хоча ні спеціальна конфіскація в
даному конкретному випадку відповідно до ст. 96-2 КК України ні як санкція
ст.249 КК України застосовані бути не можуть.
Немає підстав для можливого задоволення цивільного позову за рахунок
вилученого майна, оскільки це є неспівмірним щодо вартості заподіяної
шкоди з вартістю автомобіля.
Крім того, розглядаючи клопотання прокурора про арешт вилученого
майна, суд не дав оцінки порушенню строків звернення прокурора з
клопотанням. Вилучення майна мало місце 07.06.2021р і згідно з п. 5 ст. 171
КПК України клопотання прокурор мав подати не пізніше 08.06.2021 року
Порушення зазначеної норми закону є самостійною підставою для відмови
в задоволенні клопотання прокурора, що не було враховано судом.
Також апелянт зазначає, що відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2021 року, однак
як і на час винесення оскаржуваної ухвали повідомлення про підозру
Апелянт звертає увагу на те, що він є людиною похилого віку, інвалідом другої групи-інвалід війни і вилучений та арештований автомобіль йому дуже потрібен, оскільки відсутність транспорту призведе до наслідків, що суттєво негативно позначаться на його та на інтересах його родини.
В судове засідання у справі володілець майна та прокурор не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали. Тому з урахуванням викладеного, а також думки представника володільця майна, яка не заперечувала щодо продовження судового розгляду у відсутність прокурора, з метою недопущення затягування судового розгляду, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172та ч. 4 ст. 405 КПК України.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника володільця майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити її з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.06.2021 року, приблизно об 11 годині, працівниками прикордонної служби України, на заплаві р. Тетерів, поблизу с. Лапутьки, виявлено ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які займались незаконним добувним промислом, з риболовецькими сітками та свіжо виловленою рибою різних видів.
- автомобіля марки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 , з дерев`яним човном, причепом (лафетом), користувачем якого є ОСОБА_6 , які зберігати на території майданчику ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області;
- риболовецькі сітки у кількості 12 штук та свіжо виловлена риба різних видів, загальною кількістю 104 штуки, залишити на відповідальне зберігання головному державному інспектору Київського рибоохоронного патруля ОСОБА_9
15.07.2021 року слідчим суддею Іванківського районного суду Київської області задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:
- автомобіль марки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 , з дерев`яним човном, причепом (лафетом), користувачем якого є ОСОБА_6 , - зберігати на території майданчику ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській област, за адресою: вул. Київська, 25, смт. Іванків;
- риболовецькі сітки у кількості 12 штук та свіжо виловлена риба різних видів, загальною кількістю 104 штуки - залишено на відповідальне зберігання головному державному інспектору Київського рибоохоронного патруля ОСОБА_9 .
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Оскільки дана ухвала оскаржена володільцем майна, тільки в частині накладення арешту на автомобіль марки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не вирішується.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно.
Проте, колегія суддів з таким висновком слідчого судді погодитись не може, з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.
Проте зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею не було встановлено мету накладення арешту, передбачену ч. 2 ст. 170 КПК України, а лише перераховано всі зазначеній в даній частині статті.
Однак як вбачається зі змісту клопотання прокурора останній просив накласти арешт на автомобіль марки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 , з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: збереження речових доказів.
За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.
Частина 1 ст. 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Однак посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на автомобіль марки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 , прокурор повинен був зазначити, яке відношення останній має до вчинення кримінальних правопорушення, посилаючись при цьому на докази на підтвердження зазначеного.
Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що автомобільмарки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 , був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.
Прокурором, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого майна.
Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інші матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Проте, в порушення вказаних вимог, прокурором не було долучено до клопотання дані, які би давали достатньо підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є необхідним у вказаному кримінальному провадженні.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на автомобільмарки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе його використання.
Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.
За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з доводами володільця майна в частині того, що стороною обвинувачення не доведено, що вказане майно є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, а слідчим суддею не обґрунтовано, яке відношення має арештоване майно до предметів злочинних посягань або знарядь вчинення злочинів, які розслідуються в даному провадженні. Із змісту ухвали не зрозуміло, яким чином арештоване майно може містити сліди вчинення інкримінованих правопорушень, а якщо містить - то які.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга володільця майна задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали в цій частині про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на автомобіль марки ЗАЗ модель 1102, д. н. з. НОМЕР_1 за недоведеності необхідності накладення арешту з підстав зазначених у клопотанні.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4