ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2751/21 Справа № 192/972/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська йому було призначено покарання за сукупністю вироків за злочини, які ним були вчинені у 2017 та 2016 роках.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
В обґрунтування свого судового рішення суд зазначив, що заявлене засудженим ОСОБА_8 клопотання про зарахування строку перебування в СІЗО з 08.11.2017 по 20.05.2019 та на лікуванні в СІЗО з 28.02.2020 по 28.05.2020 вже було предметом розгляду Солонянського районного суду Дніпропетровської області 09.11.2020 року. Ухвалою суду засудженому відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.02.2021 року ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 - без задоволення.
Розгляд судом клопотання повторно, у зв`язку з незгодою з прийнятим судом рішенням, нормами КПК України чи іншими законами України - не передбачено.
Вирішуючи питання про застосування положень ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року під час перебування ОСОБА_8 в СІЗО з 04.03.2021 по 13.05.2021 під час розгляду його касаційної скарги на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2018 року, суд вважає безпідставним, оскільки положенням ч.5 ст.72 КК України передбачене зарахування судом строку попереднього ув`язнення, а до ОСОБА_8 попереднє ув`язнення не застосовувалось, він відбуває покарання за вироком суду, а тому підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги засудженого, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, якою передбачено зарахування попереднього ув`язнення у межах того самого кримінального провадження.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2018 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі за злочин, який ним був вчинений 05.11.2017 року. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувався з 08.11.2016 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.05.2019 року вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2018 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду України від 21.04.2021 року вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27.05.2019 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.
При цьому, судом касаційної інстанції були перевірені доводи ОСОБА_8 про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII, та були визнані безпідставними, оскільки в постанові Верховного Суду України від 21.04.2021 року зазначено, що, з урахуванням того, що ОСОБА_8 вчинив злочин 05.11.2017 року, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 2046-VIII, якою встановлено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 цієї статті.
Також з матеріалів провадження вбачається, що злочин ОСОБА_8 було вчинено під час іспитового строку, що стало підставою для призначення йому покарання із застосуванням ст.71 КК України, де засудженому було частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тому до остаточного строку покарання за сукупністю вироків не зараховується час перебування засудженого під вартою в порядку запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні, що відповідає правовій позиції, викладеній у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
З урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, а тому ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4