УХВАЛА
Іменем України

22 листопада 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000290, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 255-1, ст. 255-3, ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого про арешт майна, погоджене прокурором, у якому прохали накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем тимчасового проживання підозрюваного ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить підозрюваному, а саме на мобільний телефон «NOKIA 1280», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; планшет «IPAD» в корпусі сірого кольору та в чорному шкіряному чохлі; флеш носій білого кольору «Аpacer»; флеш носій чорного кольору «MODECOM»; тримачі до СІМ карт в кількості 2 шт. № та НОМЕР_2 ; металеву коробку чорного кольору, розміром близько 25*20 см, схожу на відеоархіватор «PARTIZAN ADM 88V S/N ADM 88V150702102. Вилучені речі зберігати в камері схову СУ ГУНП в Полтавській області.

В судовому засіданні слідчий просив клопотання задовольнити, накласти арешт на речі, які були виявлені під час обшуку, проведеного 11.11.2021 року, оскільки на даному етапі досудового розслідування з метою забезпечення кримінального провадження є необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно.

Захисники заперечували щодо накладення арешту на майно, вважають, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників процесу, суд приходить до такого висновку про задоволення клопотання.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290 від 18.10.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

10 листопада 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 ст. 255-3, КК України.

11 листопада 2021 під час проведення обшуку за місцем тимчасового проживання підозрюваного ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено належне підозрюваному майно: мобільний телефон «NOKIA 1280», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; планшет «IPAD» в корпусі сірого кольору та в чорному шкіряному чохлі; флеш носій білого кольору «Аpacer»; флеш носій чорного кольору «MODECOM»; тримачі до СІМ карт в кількості 2 шт. № та НОМЕР_2 ; металеву коробку чорного кольору, розміром близько 25*20 см, схожу на відеоархіватор «PARTIZAN ADM 88V S/N ADM 88V150702102.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Суд бере до уваги те, що існує наявність розумних підозр вважати, що вилучені матеріальні об`єкти є доказом злочину у вказаному кримінальному провадженні, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, оскільки може слугувати доказом обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, у слідчого судді є достатні підстави вважати, що за допомогою вказаного мобільного телефону та планшету здійснювалося спілкування особами, що підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, а на флеш носіях може зберігати інформація щодо обставин вказаного кримінального правопорушення. У зв`язку з цим, суд вважає, що вилучені речі можуть містити інформацію про обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, оскільки на даному етапі досудового розслідування таке втручання в особисте життя підозрюваного є необхідним для досягнення мети кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на вказане майно суспільний інтерес переважає приватні інтереси власника майна. Вказане втручання у приватне життя даної особи здійснюється на підставі кримінального процесуального кодексу та переслідує легітимну мету.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем тимчасового проживання підозрюваного ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить вказаному підозрюваному, а саме на: мобільний телефон «NOKIA 1280», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; планшет «IPAD» в корпусі сірого кольору та в чорному шкіряному чохлі; флеш носій білого кольору «Аpacer»; флеш носій чорного кольору «MODECOM»; тримачі до СІМ карт в кількості 2 шт. № та НОМЕР_2 ; металеву коробку чорного кольору, розміром близько 25*20 см, схожу на відеоархіватор «PARTIZAN ADM 88V S/N ADM 88V150702102, з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Вилучені речі зберігати в камері схову СУ ГУНП в Полтавській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1