Справа № 481/1528/21
Провадж.№ 1-кс/481/437/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000339 від 20.11.2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, офіційно не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
Встановив:
Слідчим відділом відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №70000339 від 20.11.2021 року за фактом умисного вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 . У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. ч. 1 ст. 115 КК України.
22.11.2021 року слідчий СВ відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури, звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий зазначив, що близько 19.11.2021 року близько 20 години 30 хвилин, під час розлиття спиртних напоїв, у приміщенні будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відбулась сварка, в ході якої на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_7 .
З цією метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті потерпілого, з мотивів особистої неприязні, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 не менше одного удару кухонним ножем в область тулуба, а саме передньої поверхні грудної клітини, спричинивши внутрішньочеревну кровотечу на грунті колото-різаного поранення черевної порожнини, чим умисно та протиправно заподіяв смерть ОСОБА_7 .
20.11.2021 року працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 і того ж дня, 20.11.2021 року, йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_4 , як особа яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також спробам незаконного впливу на свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий ініціював застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 з посиланням на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, просила задовольнити клопотання слідчого.
Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що дійсно між ним та ОСОБА_7 19.11.2021 року відбулась сварка, однак вбивати останнього він не мав наміру. Навпаки під час сварки ОСОБА_4 захищався від протиправних дій ОСОБА_7 і з боку ОСОБА_4 був саме самозахист. ОСОБА_4 просив застосувати до нього інший запобіжний захід, у виді домашнього арешту. Намірів переховуватися від органів досудового розслідування та вчиняти тиск на свідків він не має. Підозрюваний вважає, що ініційований щодо нього слідчим запобіжний захід у виді тримання під вартою, є занадто суворим, він не зможе перебувати під вартою, оскільки для нього це психологічно занадто тяжко.
Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, з тих підстав, що органом досудового розслідування не підтверджено жодним доказом існування ризиків, на які він посилається. Міра покарання яка може бути призначена, в разі визнання винним ОСОБА_4 , не може бути єдиною підставою для тримання його під вартою. Вважає, що слідчим не доведено того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи чинити тиск на свідків, оскільки вони вже допитані. Підозрюваний ОСОБА_4 проживає разом із батьком та іншими родичами, які страждають на психічні захворювання та потребують його піклування. Крім того ОСОБА_4 має постійний дохід, оскільки хоч і не офіційно, але постійно працює по найму. Тому просив обрати його підзахисному запобіжний захід більш м`який, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт за місцем проживання, із можливим визначенням кола осіб, з якими обмежити спілкування.
Вислухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника та перевіривши матеріали кримінального провадження, прихожу такого висновку.
Згідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, доведено наданими прокурором доказами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 19-20.11.2021 року, в ході якого, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено труп ОСОБА_7 із слідами насильницької смерті; письмовими поясненнями ОСОБА_4 , які він дав відразу після виявлення події злочину та пояснив, що між ним та ОСОБА_7 відбулась сварка в ході якої ОСОБА_7 використовував ніж, однак ОСОБА_4 вдалось його вибити, після чого ОСОБА_4 вдарив ножем ОСОБА_7 в живіт; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили, що 19.11.2021 року у вечірній час під час спільного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виникла сварка, під час якої усі свідки вийшли з будинку на декілька хвилин, а після повернення побачили на підлозі ОСОБА_7 із ножовим пораненням.
При цьому, на думку слідчого судді, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
З пояснень прокурора та залучених письмових доказів, а саме протоколу допиту свідка ОСОБА_10 та пояснень ОСОБА_4 вбачається розбіжність у поясненнях про події вечора 19.11.2021 року, крім того із пояснень свідків вбачається, що у будинку перебували і інші особи ОСОБА_11 та її мати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не допитані в якості свідків, а тому вбачається наявність факту можливого впливу на свідків шляхом чи то залякування та погроз, чи вмовлянь, з метою змінити свідчення, оскільки перебуваючи під домашнім арештом, вони будуть проживати в одному будинку. .
Крім того, відсутність міцних соціальних зв`язків та місця роботи, вказує на наявність ризику можливого ухилення підозрюваного від досудового розслідування, оскільки покарання за злочин у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється, передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Доказів того, що під опікою підозрюваного перебуває батько чи інші особи, суду не надано.
Встановлені в судовому засіданні факти та обставини приводять до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховатися від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Разом із тим наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях.
В той же час, суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченим, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
Таким чином, слідчий суддя приходе висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а у клопотанні сторони захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу, слід відмовити.
Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Відтак, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого він підозрюється вчинений із застосуванням насильства, наслідком злочину є смерть людини, слідчий суддя вважає, що немає підстав визначати розмір застави.
Керуючись ст. ст. 32,110,131,132,176-178,183,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,
Постановив:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Казанка, Миколаївської області, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України - 60 днів, тобто до 18 січня 2022 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 .
Строк дії ухвали до 18 січня 2022 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , підозрюваному ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 та скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 діб з моменту оголошення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 16:00 год. 23.11.2021 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1