ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 611/451/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/938/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
30 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 28 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 ,-
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Саров Геранбойського району республіки Азербайджан; без реєстрації, жителя АДРЕСА_1 ; без громадянства; з повною загальною середньою освітою; холостого; офіційно не працевлаштованого; раніше судимого:
23.07.2010р. Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до 5р. позбавлення волі (звільнений від покарання з випробуванням на Зр. і покладенням обов`язків),
-18.04.2012р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. З ст. 185, 71 КК України до 5р. 1міс. позбавлення волі;
17.04.2019р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 міс. арешту, вирок законної сили набрав 20.05.2019р., покарання не відбуте. Під вартою з 16.03.2019р,
визнано винним у вчиненні 'почину, передбаченого ч. З ст. 190 КК України, призначено йому покарання - 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 17.04.2019р. у вигляді 3 місяців арешту, більш суворим за цим вироком, призначено остаточне покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили продовжено строк тримання під вартою з визначенням розміру застави, відповідно до ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 21.08.2019р. Початок строку відбування покарання обчислюється з дня взяття під варту за цим кримінальним провадженням, тобто з 16.03.2019р.
Згідно вироку ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою особою (далі - Невідомий), матеріали досудового розслідування щодо якої виділені в окреме провадження, умисно, з корисного мотиву і мети збагачення за рахунок чужого майна, вирішили заволодіти грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману за схемою «ваш син в поліції», під приводом залагодження його проблем за гроші.
8 січня 2019 року, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_8 з цією метою прибув до м. Барвінкове Харківської області та виконував вказівки Невідомого.
Невідомий, з мобільного телефону з № НОМЕР_1 , зателефонував на стаціонарний (домашній) телефон ОСОБА_9 , представився їй поліцейським і повідомив неправдиву інформацію про те, що нібито її син перебуває в поліції у зв`язку з вчиненням дорожньо- транспортної події і йому терміново потрібні гроші на лікування потерпілої і звільнення від кримінальної відповідальності.
Невідомий взяв номер мобільного телефону ОСОБА_9 і подальший зв`язок з нею підтримував з мобільного телефону з № НОМЕР_2 .
ОСОБА_9 , будучи обманутою Невідомим, погодилась передати йому грошові кошти в сумі 9000 доларів США. Невідомий о 14.00 годині зателефонував ОСОБА_8 і направив його додому до ОСОБА_9 .
ОСОБА_8 прибув додому до ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , отримав від неї особисто в руки грошові кошти в сумі 9000 доларів США, що за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют Національного банку України на 08.01.2019р. становило 249384,6 гривень і є великим розміром, заволоділи ними і розпорядилися на свій розсуд.
На вирок суду обвинувачений та його захисник подали апеляційні скарги.
Адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги захисник обгрунтовує тим, що фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення відносно ОСОБА_10 , встановлених судом першої інстанції. Вирок не можна вважати чинним з підстав невірної кваліфікації дій за ст.190 КК України, оскільки на думку захисту в діях засудженого ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого йому злочину.
Судом недоведена вина засудженого у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб та його прямого умислу на заволодіння майном потерпілої шляхом обману, суд не взяв до уваги докази, які істотно могли вплинути на його висновки; висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Судом неуважно були розглянуті усі клопотання сторони захисту. Не встановлено де і коли відбулася така домовленість, яким чином це сталося, як недоведена наявність прямого умислу на заволодіння майном потерпілої шляхом обману, відсутні будь-які докази ініціативи ОСОБА_8 на вчинення не тільки шахрайства, але і взагалі будь якого протиправного діяння, адже засуджений пояснював суду, що в той день в м.Барвінкове не перебував та до домоволодіння АДРЕСА_2 взагалі не приходив.
В матеріалах справи відсутні не тільки дані про номер мобільного телефону ОСОБА_8 , яким він користувався або міг користуватися 08.01.2019 року, але і взагалі будь-які дані про те, що невстановлена особа телефонувала саме ОСОБА_8 на мобільний телефон з № НОМЕР_3 як 08 січня 2019 року так і напередодні, адже об`єктивні дані про користувача мобільного телефону з вказаним номером в матеріалах справи відсутні, а ґрунтуються на припущеннях як сторони обвинувачення.
Ні сторона обвинувачення, ні суд першої інстанції не звертають увагу на розбіжності в показах суду свідка ОСОБА_11 з встановленим ніби то судом часом поїздки до домоволодіння ОСОБА_9 свідка і ОСОБА_8 , що має важливе значення. Постає питання, яким чином на досудовому слідстві потерпілій ОСОБА_9 та свідку ОСОБА_11 були надані для огляду фото ОСОБА_8 , після чого було проведено впізнання за фотознімками останнього.
В той же час судом першої інстанції було відмовлено в допиті в якості свідків одних і тих же осіб, які ніби то були присутні в якості понятих при проведенні слідчих дій 03 та 05 березня 2019 року щодо пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, що свідчить про однобічність та неповноту при розгляді справи в суді першої інстанції.
При затриманні ОСОБА_12 30.01.2019 року у нього були вилучені мобільні телефони. Однак надалі суд не звертає увагу, що вилучені у ОСОБА_8 мобільні телефони ніякого відношення до подій 08.01.2019 року не мають та жодним чином не підтверджують вину останнього.
Посилання в судовому рішенні на копії окремих документів з матеріалів кримінального провадження, яке проводилось Літинським ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, де фабула подібного змісту, на думку сторони захисту не можливе.
Суд не взяв до уваги свідчення самого обвинуваченого.
Органи досудового розслідування всупереч вимогам кримінального процесуального закону, ретельно не дослідили обставини та час затримання ОСОБА_8 , а суд не звернув увагу на неузгодженість цих обставин з іншими матеріалами провадження. Дані ж про час скоєння злочину, які містяться в матеріалах провадження, суперечать одне одному і не підтверджують обвинувачення
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі з урахуванням доповнень просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження за недоведеністю та відсутністю складу злочину. Просить винести виправдувальний вирок, оскільки він не вчиняв цей злочин. Відсутні докази, що потерпіла передала йому саме суму в 9000 доларів і не доведений факт наявності цієї суми у потерпілої. Суд незаконно поклав в основу вироку протокол впізнання за фотознімками. Судом відмовлено в допиті сина потерпілої, який міг пояснити чи був він в ДТП, чи передавав кошти потерпілій в ДТП. Відсутні підтвердження того, що він перебував в Барвінково, що була змова. Слова свідка ОСОБА_13 також нічим не підтверджені. Зазначає, що ані потерпіла, ані свідок його раніше не бачили, а тому і не могли проводити впізнання. Вважає, що слідчим сфальсифіковані документи щодо наявності потерпілих під час впізнання. Судом не отримано належних та допустимих доказів його вини, а також вичерпані можливості їх отримання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти проведення апеляційного розгляду за відсутності його захисника адвоката ОСОБА_14 .
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як обвинувачений так і його захисник в апеляційних скаргах стверджують про те, що в ході досудового розслідування та судового розгляду не було доведено наявності попередньої змови, не встановлено час, місце, зміст попередньої змови, хто був ініціатором. Судом визнано доведеним обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.
Наявність такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб підтверджується сукупністю досліджених судом доказів. Зокрема, небезпідставно суд посилався на наявність телефонних з`єднань між абонентами з № НОМЕР_3 , який в час вчинення злочину територіально знаходився в м. Барвінкове, та абонентом з № НОМЕР_4 , який територіально знаходився в районі Суходільської виправної колонії № 36. При цьому, встановлено, що абонент з № НОМЕР_4 08.01.2019 року перед вчиненням злочину, під час нього та після нього мав з`єднання та смс-повідомлення з абонентом з № НОМЕР_3 , а також з абонентом з № НОМЕР_1 , який також територіально перебував в районі Суходільської виправної колонії № 36.
Крім того, саме з номеру НОМЕР_1 в день вчинення злочину 08.01.2019р. у період з 11:00 до 14.06 з вказаного номеру обзвонювалися послідовно жителі м. Барвінкове Харківської області на стаціонарні телефони з № НОМЕР_5 по № НОМЕР_6 , всього 126 абонентів, потерпіла ОСОБА_9 була крайнім абонентом у цій черговості. З потерпілою було 2-3 з`єднання в період приблизно 13:30-14:21 тривалістю до 54 хвилин.
Встановлено, що за даними оператора мобільного зв'язку в м. Барвінкове у той час, 08.01.2019р. з 11:05 стабільно до 14:11, знаходився абонент з № НОМЕР_3 у час інкримінованого злочину активно спілкувався з абонентом з № НОМЕР_4 (з колонії). При цьому кількість з`єднань між вказаними абонентами свідчить про наявність між ними стійкого, тривалого зв`язку, який не є випадковим. Органом досудового розслідування було встановлено маршрут абонента з № НОМЕР_3 , який спочатку перебував в м. Барвінкове, а потім змінював маршрут та о 15:15 було зафіксовано з`єднання цього абонента в с. Долина Слов`янського району Донецької області з абонентом № НОМЕР_4 . Зазначене також підтверджує показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 . Потерпіла пояснила, що обвинуваченого вперше побачила 08.01.2019р. Того дня їй зателефонували на домашній телефон, від імені сина сказали: «мама, я в поліції, я збив людину». Потім Невідомий чоловік телефоном назвався слідчим та повідомив, що її син збив дівчинку, щоб залагодити проблему і не порушувати кримінане провадження необхідно оплатити операцію дитині 9000 доларів США. Запитав у неї чи має таку суму, вона погодилась. За його вказівкою, під диктовку написала розписку про те, що вказану суму передає на лікування дитини. Він повідомив, що за грошима приїде поліцейський.
Потім Невідомий попросив її номер мобільного телефону, зателефонував їй і наступне спілкування відбувалося по мобільному телефону.
Невдовзі почула як відчинилася хвіртка і постукали у двері. У вікно побачила ОСОБА_8 і запитала його документи. Він відповів, що документи в автомобілі і вони не потрібні, щоб не написала на нього скаргу. Також не дозволяв зателефонувати сину, казав, що все буде гаразд, давав слово офіцера.
Весь час Невідомий перебував на зв`язку безперервно, вже на її мобільний телефон. Він її квапив, підганяв, казав, що часу мало. ОСОБА_12 передав їй свій мобільний телефон і голосом Невідомого, який їй телефонував і з яким перебувала на зв`язку, їй підтвердили необхідність передачі грошей саме ОСОБА_12 . Вона перерахувала гроші і передала в руки ОСОБА_12 9000 доларів США і той пішов. Бачила як від будинку від`їхало таксі болотного кольору.
З показань потерпілої вбачається, що в той час, коли вона вперше побачила ОСОБА_12 Невідома особа була на зв`язку як з нею по її мобільному телефону так і підтвердила їй необхідність передачі коштів ОСОБА_12 з телефону, який в той же час передав потерпілій ОСОБА_12 , що вказує на узгодженість дій співучасників для переконання потерпілої у правильності передачі коштів саме ОСОБА_12 .
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.03.2019 року потерпіла впізнала ОСОБА_12 як особу, якій передала 08.01.2019 року гроші в сумі 9000 доларів США. При цьому згідно протоколу слідча дія була проведена за участі понятих, потерпілій було роз`яснено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань. Сторона захисту ставить під сумнів допустимість вказаного протоколу як доказу, зазначаючи, що незрозуміло як потерпілій та свідку були надані для огляду фото ОСОБА_12 та просив суд допитати понятих, що були присутні під час цієї слідчої дії. З матеріалів справи встановлено, що судом було відмовлено в задоволенні такого клопотання захисника. Вказане не може свідчити про однобічність судового розгляду, оскільки стороною захисту не наведено обгрунтувань необхідності допиту понятих, не зазначено в чому на думку адвоката та обвинуваченого полягають конкретні порушення під час проведення впізнання особи за фотознімками. Потерпілій та свідку були надані фото чотирьох осіб, серед яких останні впізнали ОСОБА_12 . В судовому засіданні у ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 було з`ясовано обставини пред`явлення для впізнання. Свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_12 і в судовому засіданні як особу, яка користувалася послугами таксі в той день. Підстави сумніватися в допустимості та достовірності протоколів пред`явлення впізнання і показань потерпілої, свідка в колегією суддів не встановлені. А доводи обвинуваченого про те, що протоколи впізнання нібито сфальсифіковані, не підтверджуються відповідним процесуальним рішенням за результатами досудового розслідування, даних про ініціювання якого за фактом підробки документів також не надано. Крім того, вирішуючи питання про закінчення з`ясування обставин та можливості перейти до судових дебатів в судовому засіданні 21.09.2020 року, у сторони захисту інших доказів та доповнень не було, про що відмічено в журналі судового засідання. Слід зазначити, що помилковими є доводи обвинуваченого про те, що Харківським апеляційним судом протоколи пред`явлення для впізнання були визнані недопустимим доказами, оскільки відповідно до змісту ухвали ХАС від 05.12.2019 року суд першої інстанції в попередньому вироку від 09.09.2019 року, визнаючи ці докази недопустимим, не навів належних для цього мотивів. При цьому ОСОБА_15 апеляційний суд не надавав самостійно оцінку допустимості чи недопустимості доказів. Свідок ОСОБА_11 пояснив, що надає послуги таксі. Того дня, приблизно о 12.00 год. стояв на вокзалі м. Барвінкове, коли до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_12 і назвав адресу вул. Московська, 20. Дороза зайняла хвилини 3. Вже за адресою ОСОБА_12 вийшов з автомобіля і розмовляв по телефону. Через деякий час він зайшов у двір, де проживають знайомі ОСОБА_16 . Повернувшись приблизно хвилин через 20, він сів в автомобіль і замовив поїздку в м. Слов`янськ, там заплатив 500 гривень за поїздку. Приблизно о 18.00год. повідомили про те, що у ОСОБА_16 забрали 9000 долірів США, він запідозрив свого пасажира і розповів поліції, дав показання. Після того як ОСОБА_12 повернувся з двору ОСОБА_16 , то повіз його в м. Слов`янськ, дорога зайняла хвилин 50. ОСОБА_12 сидів позаду, розмовляв по телефону, коротко. Мамедова впізнає упевнено, показання надає добровільно. Таким чином, свідок підтвердив, що привіз ОСОБА_12 за адресою, де проживає ОСОБА_16 , через деякий час останній повернувся та замовив поїздку до м. Слов`яськ, при цьому ОСОБА_12 розмовляв по телефону. Вказане підтверджується роздруківкою з`єднань між абонентами наведеними вище, а також встановленням місцезнаходження абонента з № НОМЕР_3 , який одночасно з абонентом № НОМЕР_7 , що належить свідку ОСОБА_11 , перебував спочатку в м. Барвінкове, а потім о 14.40 знаходився в Донецькій області Слов`янський район с. Приволля. У зв`язку із викладеним висновок суду про користування ОСОБА_12 мобільним телефоном з номером НОМЕР_3 є обгрунтованим. Сторона захисту з цього приводу зазначає, що приналежність вказаного номеру ОСОБА_12 не підтверджена, а обвинувачений стверджує, що ніколи не був в м. Барвінкове, в цей час знаходився в м. Одеса та в 2019 році мобільного телефону в нього не було.
Проте такі доводи спростовуються показаннями потерпілої та свідка, протоколами пред`явлення особи для впізнання, відповідно до яких вказані учасники впізнали ОСОБА_8 як особу, яку ОСОБА_11 привіз до домоволодіння ОСОБА_16 , як особу якій потерпіла передала кошти, як особу, яку ОСОБА_11 повіз до м. Слов`яськ. Захисник звертає увагу суду на невідповідність показань свідка ОСОБА_11 щодо часу поїздки до домоволодіння ОСОБА_16 . Але вказана обставина не впливає на обгрунтованість висновку суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 , оскільки факт прибуття ОСОБА_12 до домоволодіння потерпілої, отримання від неї коштів, прямування потім до Донецької області підтверджується як показаннями допитаних потерпілої і свідка та вищенаведеними доказами щодо місцезнаходження абонента.
Крім того, судом першої інстанції були досліджені матеріали, отримані на підставі ухвали суду від 17.08.2020 року про тимчасовий доступ до документів з матеріалів іншого кримінального провадження, відповідно до яких встановлено, що у ОСОБА_12 під час затримання 30.01.2019 року було вилучено мобільний телефон, проведено його огляд та виявлено наявність з`єднань та смс-повідомлень за 21.01.2019, 29.01.2019, 30.01.2019 року з абонентом № НОМЕР_4 . Вказане є додатковим підтвердженням того, що дії ОСОБА_12 під час вчинення злочину 08.01.2019 року узгоджувалися з абонентом з № НОМЕР_4 . З урахуванням встановлених обставин судом першої інстанції надано правильну оцінку всім доказам у даному провадженні та вмотивовано наявність між учасниками попередньої змови на вчинення злочину. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що злочин вчинявся спільними зусиллями ОСОБА_12 і Невідомого/Невідомих абонентами з № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_4 , і кожний з них зробив свій внесок у вчинення злочину для досягнення загального результату заволодіння грошовими коштами потерпілої, оскільки з № НОМЕР_1 послідовно обдзвонювалися жителі м. Барвінкове, після спілкування по стаціонарному телефону з потерпілою їй на мобільний номер телефону подзвонила невідома особа з № НОМЕР_2 , при цьому абонент № НОМЕР_1 в день вчинення злочину мав з`єднання з № НОМЕР_4 , який в свою чергу протягом всього дня мав постійні з`єднання з № НОМЕР_3 , маршрут переміщення якого співпадає з маршрутом свідка ОСОБА_11 . Судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення. При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети.
Шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном. Те, що ОСОБА_8 діяв за попередньою змовою з невстановленою особою, яка була направлена на шахрайське заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_16 , об`єктивно підтверджується дослідженими матеріалами справи. ОСОБА_8 створював уявлення у потерпілої, що є поліцейським, казав їй, що все буде гаразд, дав слово офіцера, при цьому передав потерпілій свій мобільний телефон з якого особа з голосом невідомого, з яким потерпіла в цей же час мала з`єднання по своєму мобільному телефону, підтвердив необхідність передачі коштів ОСОБА_12 .
Обвинувачений зазначає, що відсутнє підтвердження реальної наявності у потерпілої саме грошових коштів у сумі 9000 доларів США.
Проте, потерпіла повідомила суду, що викрадені гроші були заощадженнями на пенсійний вік її з чоловіком. Крім того, під час розмови з невідомим, за його вказівкою, під диктовку написала розписку про те, що вказану суму передає на лікування дитини. Відповідно до заяви від 08.01.2020р. ОСОБА_9 написала про надання добровільної допомоги на лікування постраждалої в ДТП дівчини у розмірі 9000 доларів США.
Допитаний чоловік потерпілої пояснив, що того дня його вдома не було, повернувся приблизно о 14.30год. Телефон дружини був зайнятий тривалий час. Потім з її телефону зателефонував син і повідомив, що везе матір додому. Син зайшов і сказав: «маму кинули на 9000 доларів». Він перерахував сімейні заощадження і виявив відсутність вказаної суми. Потерпіла від шоку не могла говорити. Пізніше вона розповіла, що їй зателефонували і повідомили, що син став учасником ДТП, потрібні гроші на операцію, сина забирати в поліції. Син з нею поїхали в поліцію, подали заяву про вчинений злочин. Гроші заробив він протягом життя, мали гроші і значно більші, мають будинок, декілька нових автомобілів. Дружині було відомо місце зберігання грошей. Враховуючи пояснення свідка про те, що це були сімейні заощадження, документальне підтвердження походження грошових коштів є неможливим. Але як повідомила потерпіла, розмовляючи по телефону з Невідомим за його вказівкою під диктовку написала розписку про те, ще передає 9000 доларів США на лікування дитини. Вказана розписка долучена до матеріалів справи. Крім того, підстави оговорювати обвинуваченого з боку потерпілої не встановлені, таких не наведено і стороною захисту, адже вона була попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.
Обвинувачений вважає безпідставною відмову суду в допиті свідка сина потерпілої. Проте колегія суддів не може погодитися з такими доводами, оскільки як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_17 виїхав за межі України та не повертався, необхідності у його допиті судом не вбачається, оскільки він не був безпосереднім очевидцем того, як його мати спілкувалася з невідомою особою по телефону чи передавала кошти ОСОБА_12 . Сама потерпіла підтвердила, що після всіх подій вона зателефонувала сину, той відповів одразу, сказав, що у нього все добре. Вона розповіла сину, що трапилось, він приїхав і забрав її та вони повідомили в поліцію. Самого факту ДТП в дійсності не було, а кошти передавала саме ОСОБА_9 , а не її син.
Захисник звертає увагу, що судом безпідставно враховані матеріали іншого кримінального провадження, яке проводилося Літинським ВП Калинівського ВП ГУНП в Вінницькій області, де фабула кримінального правопорушення подібного змісту, оскільки вилучені під час затримання у ОСОБА_8 мобільні телефони не мають ніякого відношення до подій 08.01.2019 року та не підтверджують вину останнього. Колегія суддів зазначає, що вказані матеріали досудового розслідування з іншого кримінального провадження, хоч безпосередньо і не мають відношення саме до подій 08.01.2019 року, але підтверджують факт наявності зв`язку між ОСОБА_8 та абонентом № НОМЕР_4 , який в свою чергу підтримував постійні з`єднання протягом 08.01.2019 року з абонентом № НОМЕР_3 , яким як встановлено був ОСОБА_8 та з абонентом № НОМЕР_1 , який і зателефонував на стаціонарний номер телефону ОСОБА_9 . Вказані матеріали були отримані на підставі ухвали суду від 17.08.2020 року про тимчасовий доступ та долучені прокурором в судовому засіданні 02.09.2020 року. При цьому в судовому засіданні 21.09.2020 року ані захисник, ані обвинувачений не заперечували проти приєднання цих документів до матеріалів справи, що підтверджується змістом журналу судового засідання. (Т. 3 а.с. 173)
З огляду на встановлені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду є вмотивованим, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України доведена, підтверджується сукупністю вищевказаних доказів.
Перевіряючи вирок суду в частині призначеного покарання суд першої інстанції встановив, що обвинувачений раніше судимий; без зареєстрованого місця проживання; офіційно не працевлаштований; холостий; не перебуває на обліках у психіатра, нарколога
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, не встановлено. Суд врахував тяжкість вчиненого, дані про особу обвинуваченого, те, що він своєї винуватості не визнав, не розкаявся, кримінальному провадженню не сприяв, до відшкодування завданої потерпілій майнової шкоди не приступив, з потерпілою не примирився, за пробаченням до неї не звертався.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене судом покарання можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину. І Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, що тягнуло б безумовне скасування судового рішення, при апеляційному перегляді справи, не встановлено. Керуючись ст.ст.405,407, 418 КПК України колегія суддів,-
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 28 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: