Номер провадження: 11-сс/813/226/22
Номер справи місцевого суду: 509/1/22, 1-кс/509/1/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.01.2022 року про продовження строку тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, що має вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000461 від 31.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

установив
Зміст оскарженого судового рішення
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.01.2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яким ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, продовжено строк тримання під вартою, строком до 10.02.2022 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, а слідчим суддею допущено неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Захисник вважає, що слідчий суддя не врахував, що підозра відносно ОСОБА_8 є необґрунтованою, нічим не підтвердженою, а до клопотання слідчого не долучено жодного документу на підтвердження цієї підозри.
Крім того, захисник зазначає, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою побудоване на загальних та абстрактних фразах; до клопотання не надано документальних підтверджень обставин, ризики, заявлені у судовому засіданні прокурором недоведені.
На думку захисника, суд першої інстанції не врахував, що підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, сім`ю, постійне місце проживання.
Позиції учасників судового розгляду
Захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін, зазначила що ОСОБА_8 схильний до вчинення кримінальних правопорушень.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваному, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Згідно із клопотанням слідчого, досудовим розслідуванням установлено, що 10.11.2021 року, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , вступили в злочинну змову між собою, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, розуміючи протиправність своїх дій, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прибув до багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де на першому поверсі будинку, розташовується квартира АДРЕСА_4 , належна ОСОБА_12 ..
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла ОСОБА_12 , впевнившись в тому, що їх дії залишаться непоміченими для оточуючих, діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, і використовуючи завчасно приготовлений інструмент, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_11 підійшов до дверей квартири і шляхом підбору ключа відчинив замок та проник всередину квартири, в той час як ОСОБА_10 перебував у автомобілі біля зазначеного будинку, стежачи за обстановкою, щоб попередити ОСОБА_8 і ОСОБА_11 про небезпеку та появу людей.
Внаслідок спільних злочинних дій ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 таємно викрав майно, належне ОСОБА_12 , на загальну суму 139078,75 гривень, що є значною шкодою. З викраденим майном ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , залишили місце скоєння злочину та розпорядилися ним на власний розсуд.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, а саме заявою потерпілого та протоколами його допиту, протоколом огляду місця події, протоколами пред`явлення речей до впізнання, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколами обшуків від 10.11.2021 року.
Крім того, питання обґрунтованості підозри детально досліджувалось при обранні слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 ,та на стадії апеляційного перегляду ухвали про обрання запобіжного заходу, в ході яких було встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_8 ,до вчинення інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

За таких обставин, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри є неспроможними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні тяжкого злочинів, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілих, та свідків у кримінальному провадженні та вжити заходів щодо знищення, переховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.

Доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зазначені в оскарженій ухвалі, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Підставою застосування та продовження запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 ,детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу, а тому з урахуванням обставин інкримінованих злочинів, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування підозрюваного, на думку апеляційного суду, не знизився та продовжує існувати.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 який на теперішній час підозрюється у скоєні тяжкого злочинів, як співучасник, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не можна визнавати недоведеним та продовжує існувати.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні також досліджувався при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а слідчим та прокурором доведено, що станом на даний час вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_8 ,на потерпілих та свідків, оскільки покази потерпілих та свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний, може здійснювати незаконний вплив на них, схиляючи до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, в даному кримінальному провадженні продовжує існувати.

Крім того, з урахуванням обставин інкримінованого злочину, існує ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, знищення, переховування або спотворення підозрюваним будь-якої із речей, що має істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд, також приймає до уваги ту обставину, що досудове розслідування триває, 02.12.2021 постановою прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000461, від 31.07.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження за №0000538, від 14.09.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження за №0000629, від 01.11.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та кримінальне провадження за №0000646, від 10.11.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - об`єднані в одне провадження за №0000461, про що внесено відомості до ЄРДР.
Крім того, апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора стосовно схильності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень з огляду на наявність в матеріалах справи копії повідомлення про підозру ОСОБА_8 в рамках іншого кримінального правопорушення (а.п. 119-120), що вказує на наявність ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.
Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено та задля його завершення необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування при обранні відносно нього іншого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки зазначений запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися нездатним гарантувати запобігання встановленим ризикам.

Доводи захисника відносно того, що підозрюваний, має на утриманні неповнолітню дитину та позитивно характеризується апеляційний суд приймає до уваги, разом з цим зауважує, що вказані обставини не спростовують викладені в клопотанні слідчого доводи, а тяжкість інкримінованого злочину та наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду не дає достатніх підстав вважати, що зазначені фактори можуть мати стримуючу дію.
Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій та продовження існування раніше встановлених ризиків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, суд визнає безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.01.2022 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000461 від 31.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4