КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 14 вересня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СГ Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт у тому числі на майно підозрюваної ОСОБА_6 , а саме: розрахункові рахунки, відкриті в наступних банківських установах:
- АТ «АЛЬФА-БАНКА» (, МФО 300346), НОМЕР_1 ,
НОМЕР_2 ,
НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ,
НОМЕР_5 ,
НОМЕР_6 ,
НОМЕР_7 ,
НОМЕР_8 ;
- АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (, МФО 322001) НОМЕР_9 ,
НОМЕР_10 ,
НОМЕР_11 ,
НОМЕР_12 ;
- квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для арешту вказаного у клопотанні слідчого майна з метою забезпечення цивільного позову.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї представників ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Представники вважають оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням норм кримінального процесуального закону.
Зокрема, зазначають, що ОСОБА_6 та її представника не було повідомлено про розгляд клопотання про арешт майна, що призвело до порушення її права на захист.
Вказують про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри.
Стверджують, що ОСОБА_6 з червня 2019 року працює в БО «БФ «ЗИМОРОДОК», але на посаді адміністратора, що підтверджується наказом № 01/06-19-1 від 13 червня 2019 року «Про прийняття на роботу» та відповідним записом у трудовій книжці. Жодного відношення до ведення бухгалтерського обліку, управління наявними банківськими рахунками чи подання звітності до контролюючих органів в силу займаної посади та покладених на неї посадових обов`язків вона не має і ніколи не мала.
Крім того, накладення арешту на майно ОСОБА_6 з підстав відшкодування шкоди та забезпечення цивільних позовів є неможливим, зважаючи на те, що склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 222 КК України, які інкриміновані підозрюваній, не передбачає завдання майнової шкоди фізичним особам. В даному випадку потерпілим від злочинних дій може бути лише держава, оскільки саме державою не було отримано надходження до Державного бюджету у вигляді сплати податків.
Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді оскаржена, в частині накладення арешту на майно ОСОБА_6 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді лише в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2019 року під № 0000134 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч 3 ст. 28 ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366 КК України.
04 вересня 2021 року ОСОБА_6 оголошено підозру у тому, що вона своїми умисними діями, перебуваючи у складі організованої групи вчинила шахрайство з фінансовими ресурсами, а саме надала завідомо неправдиву інформацію органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків, що заподіяло велику матеріальну шкоду, а також легалізувала (відмила) майно, одержане злочинним шляхом, а саме здійснила фінансові операції з майном (грошовими коштами), щодо якого фактичні обставини свідчили про його одержання злочинним шляхом та вчинені особами, які знали, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, тобто, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 222, ч. 3 ст. 209 КК України.

Крім того, у кримінальному провадженні заявлено цивільні позови, у тому числі до ОСОБА_6 .

Органом досудового розслідування встановлено, що у підозрюваної ОСОБА_6 відкрито розрахункові рахунки у наступних банківських установах: АТ «Альфа-Банк», АТ «Універсал Банк», а також вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

07 червня 2021 року до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СГ Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року клопотання слідчого задоволено.
Рішення слідчого судді в частині накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_6 колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, у тому числі, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно, підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на вищевказане майно, яке належить ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції, матеріали судового провадження - досліджені, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Також слідчий суддя врахував, що в межах вказаного кримінального провадження потерпілими до підозрюваної ОСОБА_6 заявлено цивільні позови.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч твердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 6 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказані розрахункові рахунки та квартиру, оскільки, як вважає колегія суддів, обставини кримінального провадження вимагають вжиття саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, а розмір цивільного позову є обґрунтованим.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на викладене у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року, в частині якою задоволено клопотання слідчого СГ Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене заступником начальника відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_6 , а саме: розрахункові рахунки, відкриті в наступних банківських установах:
- АТ «АЛЬФА-БАНКА» (, МФО 300346),
НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ,
НОМЕР_3 ,
НОМЕР_4 ,
НОМЕР_5 ,
НОМЕР_6 ,
НОМЕР_7 ,
НОМЕР_8 ;
- АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (, МФО 322001)
НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ,
НОМЕР_11 ,
НОМЕР_12 ;
- квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/30036/21-к Справа №11-сс/824/4484/2021 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1