Провадження № 11-кп/811/702/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2021 року, -

за участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ухвали, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду зі клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що засуджений ОСОБА_6 неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин. Тому наявність у засудженого ОСОБА_6 п`яти заохочень адміністрації «Личаківської виправної колонії (№30)» на думку суду не свідчать про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. При цьому вказав, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення, а відтак у клопотання слід відмовити.
На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, задоволити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, застосувати до нього ст.. 82 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відбуваючи покарання в Личаківській виправній колонії №30, приймає активну участь в благоустрої установи, офіційно працевлаштований, режим утримання не порушував, має заохочення від адміністрації установи, також має на утриманні неповнолітніх дітей, на яких відраховуються кошти з його заробітної плати. Вважає, що він довів суспільству своє перевиховання законним та моральним способом.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та засудженого, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.
Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений 23.03.2017 року Свалявським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.11.2016 року по день набрання вироком законної сили (07.06.2017 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У державну установу «Личаківська виправна колонія (№30)» засуджений ОСОБА_6 прибув 11.07.2017 року.З липня 2017 року по січень 2018 року був працевлаштований на виробництві установи у цеху №2, бере участь у ремонтних роботах на відділенні та у роботах з благоустрою установи. З липня 2019 року по лютий 2020 року був працевлаштований сортувальником у виробничій майстерні установи. З листопада 2020 року по теперішній час працевлаштований робітником з обслуговування будинків.
На переконання колегії суддів, приймаючи рішення суд першої інстанції підставно врахував, що засуджений ОСОБА_6 неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин. Тому наявність у засудженого ОСОБА_6 п`яти заохочень адміністрації «Личаківської виправної колонії (№30)» на думку суду не свідчать про те, що він довів своє виправлення.
На переконання колегії суддів, сумлінна поведінка і ставлення до праці, є обов`язком засудженого, і в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів,

постановила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4