Справа № 175/763/15-к
Провадження № 1кп/202/387/2021
УХВАЛА

12 жовтня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження відносно:

- ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч.3 ст.146, ч.4 ст.27, п.п.3,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України;
ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, п.п.3,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України;
ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, п.п.3,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України;
ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, п.п.3,6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України
за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_9 , захисників- адвокатів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, при цьому прокурором обґрунтовано клопотання тим, що строк перебування обвинувачених під вартою наближається до межі визначеного строку покарання, що призначене вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2020 року, який скасовано ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2021 року не у зв`язку із необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_8 .
Захисники обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і обвинувачені підтримали клопотання прокурора.
Вирішуючи клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Як слідує із вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 27, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна; ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення строком на 14 років з конфіскацією майна; ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна; ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією майна.
24 червня 2021 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2020 р. скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції і продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_8 .
Як слідує із ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2021 р. вирок суду першої інстанції скасовано не у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , з огляду на що, в разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, максимально можливий строк призначеного покарання може дорівнювати 14 рокам позбавлення волі, кожному.
Частиною 2 статті 416 КПК України передбачено, що при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Разом з тим, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 перебувають під вартою з 05.11.2014 року, з урахованням вимог ч. 2 ст. 4 та ст. 5 КК України, положення Закону України №838-УПІ в редакції від 26.11.2015 р., правовий висновок ВС у справі 663/537/17 від 29.08.2018 р., на теперішній час, за вимогами ч. 5 ст. 72 КК України, строк перебування ОСОБА_6 і ОСОБА_8 під вартою наближається до межі призначеного за вироком суду від 15 липня 2020 року, розміру покарання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження.
Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.
Суд вважає, що подальше перебування обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 під вартою буде суперечити п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення і такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.
Суд зауважує, що тяжкість висунутих обвинувачень, ризик ухилення від суду, були підставами для винесення ухвали про обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні такого запобіжного заходу. Надалі, продовжуючи строк тримання під вартою, суд наводив підстави у своїх рішеннях, посилався на належність раніше обраного запобіжного заходу. Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого тримання під вартою. У справі, що знаходиться на розгляді таких підстав навести вже неможливо, існування обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та продовження злочинної діяльності, з урахуванням практики ЄСПЛ, перестає бути підставою для позбавлення свободи, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, значно зменшились.
Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінального провадження - обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_8 надали суду показання, тривалість їх знаходження під вартою - з 05.11.2014 року ( відповідно до вимог ч. 2 ст. 4, ст. 5, ч.5 ст. 72 КК України, положення Закону України №838-VIII в редакції від 26.11.2015 р.) строк перебування ОСОБА_6 і ОСОБА_8 під вартою наближається до межі покарання, що призначене вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2020 року, який скасований не у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , особу обвинувачених, їх вік та стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, суд вважає що клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт підлягає задоволенню, а запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, на даному етапі розгляду справи, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , оскільки є не менш суворим, чим тримання під вартою, а тому мінімізує ризики передбачені кримінально процесуальним законом.
Відповідно до ч.3 п.1 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Також, у судовому засіданні прокурор просив продовжити запобіжний захід ОСОБА_5 у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів та ОСОБА_7 у виді домашнього арешту на нічний період доби, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вмотивовуючи про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів або зменшення обов`язків.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокати ОСОБА_10 і ОСОБА_14 заперечували у задоволенні клопотання прокурора, просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічний період доби, при цьому захисниками зазначено, що їх підзахисний є інвалідом другої групи та потребує за станом здоров`я кваліфікованої медичної допомоги.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_15 не заперечувала у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_7 підтримали своїх захисників.
Суд, вислухавши думки сторін кримінального провадження приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, зокрема кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч.3 ст.146, ч.4 ст.27, п.п.3,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України та п.п.3,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_7 також обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, зокрема кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, п.п.3,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України та п.п.3,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України передбачають покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавленням волі.
Суд вважає, що існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор в своїх клопотаннях, доведені, враховуючи ступень тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , роль кожного з них у вчиненні злочинів, що їм інкримінуються та резонансність і суспільний інтерес до вчинених злочинів, їх насильницький характер.
Все це, на думку суду, свідчить про те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи покарання, яке їм загрожує, у разі визнання винними, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а тому обвинувачені можуть вчинити вплив на потерпілих, свідків.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, клопотання захисників про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на домашній арешт у нічний період доби, а також клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді домашнього арешту з 20:00 години до 06:00 години, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного клопотання прокурора, оскільки застосування такого запобіжного заходу є необхідним для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у нічний період доби, через те, що перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом не позбавляє його права на отримання медичної допомоги та проходження лікування, в тому числі в умовах стаціонару, в разі виникнення такої потреби, що узгоджується із положеннями Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, затвердженої наказом № 654 Міністерства внутрішніх справ України від 13.07.2016 року.
Так, відповідно пункту 6 розділу III вказаної Інструкції у разі надходження повідомлення про виникнення загрози життю або здоров`ю підозрюваного, обвинуваченого, який знаходиться під домашнім арештом (пожежа, аварія, катастрофа природного або техногенного характеру, стихійне лихо тощо), або про його захворювання та поміщення на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я начальник органу Національної поліції негайно організовує перевірку зазначених у повідомленні обставин. Перевірка такого повідомлення проводиться у строк, що не перевищує 12 годин з моменту його надходження. Підтверджена інформація про неможливість подальшого перебування підозрюваного; обвинуваченого в зазначеному в ухвалі житлі надсилається слідчому або до суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Таким чином, за змістом наведеної норми захворювання особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, та поміщення її у зв`язку з цим на стаціонарне лікування до закладу охорони здоров`я, само по собі не свідчить про порушення особою покладених на неї обов`язків, а є підставою для перевірки зазначених обставин Національною поліцією.
Керуючись ст.ст. 331, 350 КГІК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_6 , - задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому до 12 грудня 2021 року, цілодобово залишати місце свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не виїжджати за межі місця реєстрації та мешкання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця мешкання; утримуватись від спілкування з всіма обвинуваченими, потерпілими і свідками по кримінальному провадженню.
Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_8 - задовольнити.
Змінити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому до 12 грудня 2021 року, цілодобово залишати місце свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не виїжджати за межі місця реєстрації та мешкання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця мешкання; утримуватись від спілкування з всіма обвинуваченими, потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.
У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт у нічний період доби - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , -задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 12 грудня 2021 року включно, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_3 , та покласти зобов`язання що передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за викликом суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду.
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту в період доби з 20:00 години вечора до 06:00 години ранку обвинуваченому ОСОБА_7 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту до 12 грудня 2021 року включно, заборонивши ОСОБА_7 залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_4 у період часу з 20 години 00 хвилини до 06 години 00 хвилин наступної доби та покласти зобов`язання що передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за викликом суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3