У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 16.02.2021 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ; захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29.06.2021 року відносно обвинувачених

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Н-Челаковка, Фалештського району, республіки Молдова, без громадянства, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачений: ОСОБА_6

захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 просять вирок скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 та призначити йому покарання за ч.3 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29.06.2021 року :

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією майна.
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців із конфіскацією майна.
Цивільний позов ОСОБА_12 до обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 9500 грн. залишено без розгляду.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Узагальнені доводи апелянтів.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок необґрунтованим.

Зазначає, що висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України є передчасними, оскільки суд належним чином не перевірив всіх обставин справи і не оцінив докази щодо їх належності, допустимості, достовірності.

Захисник ОСОБА_7 зазначає,що суд першої інстанції не дотримався закону, допустив неповноту слідства, порушення вимог кримінально-процесуального закону, розглянувши провадження у відсутності потерпілої ОСОБА_12 .

Окрім того, вважає, що під час судового слідства сторона обвинувачення, всупереч вимогам кримінально-процесуального закону не надала доказів того що між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 була попередня домовленість щодо скоєння розбійного нападу відносно потерпілої та застосування до неї насилля небезпечного для життя або загрози застосування такого насилля.

Захисник ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у вчиненому злочині. Стверджує, що під час досудового розслідування дав найбільш повні свідчення, особисто написав заяву про вчинення злочину та прийняв участь в проведенні слідчого експерименту, під час якого дав докладні та послідовні показання. Вважає, що обвинувачений таким чином активно допомагав органам слідства.

Вказує, що суд необґрунтовано зазначив про відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Окрім того, зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про визначальну роль у вчиненні кримінального правопорушення саме ОСОБА_9 .

Наголошує, що з обвинувачених було в рівних частинах стягнуто витрати на проведення судових експертиз в сумі 3 759 грн. 35 коп.. При цьому в мотивувальній частині вироку не зазначено, які саме експертизи є доказами винуватості обвинувачених, що саме вони доводять, відсутні посилання на їх номери та дати. Вважає, що судом першої інстанції не виконано вимоги положень ст.374 КПК України відносно змісту вироку суду. На думку захисника зазначене є підставою для звернення вказаних витрат на рахунок держави.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15 лютого 2021 приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходились в смт. Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, де у них виник спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , яка є особою похилого віку, шляхом проникнення у її житло, у зв`язку з чим обвинувачені одягли на руки заздалегідь заготовлені ними рукавиці та з метою унеможливити їх впізнання потерпілою, вдягли на обличчя медичні маски.
В подальшому, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_6 прийшли до домоволодіння потерпілої ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де зі сторони городу, через зачинену металеву хвіртку проникли на територію вищевказаного домоволодіння. Після цього, ОСОБА_9 і ОСОБА_6 підійшли до вхідних дверей будівлі літньої кухні, в якій проживає потерпіла ОСОБА_12 , та встановивши, що вхідні двері зачинені, ОСОБА_6 штовхнув їх, внаслідок чого пошкодив внутрішній запірний пристрій та двері трохи привідкрились. Почувши голос потерпілої ОСОБА_12 , обвинувачені на деякий час сховались, однак потім знову підійшли до зачинених дверей та ОСОБА_6 із силою штовхнув їх, внаслідок чого знову пошкодив внутрішній запірний пристрій та двері відчинились.
Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_9 зайшли у приміщення літньої кухні, де ОСОБА_6 залишився у коридорі та почав шукати майно яким можна було заволодіти, а ОСОБА_9 зайшов у спальну кімнату в якій перебувала потерпіла ОСОБА_12 .
Знаходячись у вказаній кімнаті, ОСОБА_9 взяв в руки дерев`яну палицю розбив лампочку торшеру та утримуючи в руках вказану палицю, почав вимагати від потерпілої ОСОБА_12 передати йому наявні грошові кошти та ювелірні вироби. Свої вимоги ОСОБА_9 супроводжував погрозами негайного застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, у тому числі позбавленням життя, які потерпіла ОСОБА_12 сприймала реально. Не отримавши бажаного, ОСОБА_9 почав самостійні пошуки цінностей у вказаній кімнаті, де в подальшому й знайшов грошові кошти у сумі 9500 грн., платіжну картку «Ощадбанку», та забрав їх.
В цей же час, ОСОБА_6 продовжував здійснювати пошуки матеріальних цінностей в меблях, які розташовані в коридорі та іншій кімнаті літньої кухні, в наслідок чого відшукав державні нагороди у вигляді медалей в кількості 3 штук, та привласнив їх.
В свою чергу, ОСОБА_9 для подальшого узгодження спільних злочинних дій з ОСОБА_6 , спрямованих на пошуки та заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , вийшов зі спальної кімнати де перебувала потерпіла ОСОБА_12 , в приміщення до ОСОБА_6 де він здійснював пошуки майна, та після узгодження подальших спільних протиправних дій, ОСОБА_9 повернувся до спальної кімнати потерпілої ОСОБА_12 , та погрожуючи застосувати насильство, небезпечне для життя і здоров`я, в тому числі погрози вбивства, примусив потерпілу зняти з себе та передати йому золоті сережки вагою 4,44 гр. та вартістю не менше 4978 грн.
Після цього, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись грошовими коштами в сумі 9500 грн., державними нагородами у вигляді 3 шт. медалей, та золотими виробами у вигляді сережок, загальною вагою 4,44 гр., вартістю не менше 4978 гривень, на власний розсуд.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 та захисників на підтримку своїх апеляційних скарг; думку прокурора, який вважав вирок законним та обгрунтованим та просив апеляційні скарги обвинуваченого та захисників залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно частини 3 статті 187 КК України, за якою кваліфіковано дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , кримінальна відповідальність наступає за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_9 повно всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, дав належну оцінку доказам з точки зору їх допустимості, достовірності і належності, а сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, свої висновки суд належним чином вмотивував.
Дослідивши всі фактичні обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов вірного висновку про те, що в діях обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
В судових засіданнях першої і апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення визнав себе винним частково, у вчиненому розкаявся. Пояснив, що дійсно 15 лютого 2021 приблизно о 23 годині 50 хвилин, він спільно з ОСОБА_9 після вживання алкогольних напоїв, вирішили заволодіти майном потерпілої ОСОБА_12 , яка проживала поруч з його домоволодінням, шляхом проникнення у її житло. Для цього вони одягли рукавиці, медичні маски на обличчя та зайшли у її двір. Зазначив, що після цього, ОСОБА_9 плечем штовхнув зачинені двері та вони відчинились. Після цього, ОСОБА_9 відразу забіг у кімнату де знаходилась потерпіла ОСОБА_12 та почав вимагати в неї грошові кошти. Пояснив, що оскільки у приміщенні була потерпіла, він розвернувся та вийшов на вулицю. Стверджував, що більше в будинок не заходив, а коли вийшов ОСОБА_9 , то на вулиці вже віддав йому медалі та золоті сережки. Наголошував, що вказане майно він добровільно видав працівникам поліції.
Як вбачається з технічного носія інформації в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе винним частково. Пояснив, що він з ОСОБА_6 домовились заволодіти майном ОСОБА_12 шляхом проникнення у житло. Однак, вибивав двері у будинку та погрожував потерпілій саме ОСОБА_6 , а він в цей час в іншій кімнаті шукав будь-які цінності. Стверджує, що це ОСОБА_6 забрав у потерпілої медалі, сережки та грошові кошти, які віддав йому. Вказує, що грошові кошти в сумі 6000 грн, вони поділили між собою порівну.
Разом з цим, винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України підтверджується доказами, наведеними судом у вироку.
В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 , пояснив, що 15 лютого 2021 року йому подзвонила сусідка - потерпіла ОСОБА_12 , яка попросила терміново прийти до неї. Зазначив, що коли він зайшов в її хату то побачив, що двері були відкритті та пошкоджений засувний механізм яким зачиняються двері. Пояснив, що зі слів потерпілої він дізнався, що хтось невідомий вибив вхідні двері та зник. Стверджував, що він з іншим сусідом ОСОБА_15 полагодили двері та пішли додому. Пояснив, що приблизно через одну годину він почув, що на вулиці біля його будинку знаходилась потерпіла ОСОБА_12 та просила про допомогу, оскільки її пограбували, після чого він викликав поліцію.
З протоколу прийняття заяви від ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення . від 16.02.2021 року вбачається, що двоє осіб проникли до її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та заволоділи з застосуванням погроз фізичної розправи, грошовими коштами в сумі 9500 грн, золотими сережками у формі ромбу з квіткою в середині та пляшку горілки (а.п. 175 т.1).

Протоколом огляду місця події від 16.02.2021 року та фототаблицею до нього зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення - домоволодіння потерпілої ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , двері які були пошкодженні, обстановка в кімнатах після вчинення кримінального правопорушення та пошкодження іншого майна, місце звідки були викрадені грошові кошти, відбитки слідів взуття, а також напрямок звідки обвинувачені потрапили та вийшли з території домоволодіння (т.1 а.п. 179-201).
Протоколом огляду місця події від 19.02.2021 року та фототаблицею до нього, зафіксоване місце знаходження медалей - місце проживання сестри обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_16 , адреса: АДРЕСА_4 , які видав ОСОБА_6 (т.2 а.п. 2-6).
Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 24.02.2021 року, останній добровільно видав золоті сережки належні потерпілій ОСОБА_12 (т.2 а.п .38).
З протоколу пред`явлення для впізнання від 25.02.2021 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 впізнала свої золоті сережки, які видав обвинувачений ОСОБА_6 (т.2 а.п42-43).
Відповідно до протоколів проведення слідчих експериментів від 18.02.2021 року за участю обвинувачених, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 спочатку у відділку поліції, а в подальшому на місці скоєння правопорушення показали та розповіли про обставини вчинення злочину у присутності захисників (т.2 а.п. 100-111).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 26.03.2021 року з потерпілою вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 детально розповіла та показала як ОСОБА_6 та ОСОБА_9 спочатку намагались проникнути в її будинок, пошкодивши засов на дверях. Потім прийшли її сусіди - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які полагодили двері і пішли до себе до дому. Через деякий час обвинувачені знову прийшли до зачинених дверей, вибили їх, зайшли та один чоловік почав вимагати гроші та золото, а другий чоловік в цей час шукав майно в інших кімнатах. Після того як обвинувачені заволоділи грошовими коштами у сумі 9500 грн, золотими сережками та медалями, то з місця вчинення злочину зникли. При цьому потерпіла конкретно описала нападників: перший чоловік, який вимагав в неї гроші, інше майно та погрожував фізичною розправою був одягнутий в чорну в`язану шапку та темний одяг, а інший чоловік, який в цей час шукав майно в кімнатах та надавав вказівки першому, був вдягнений в сіру шапку, темну курточку з вставками та був вищого зросту (т.1 а.п. 116-118).
Дії обвинувачених були розпочаті як крадіжка, поєднані з проникненням у житло, а потім переросли в розбій. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував такі дії саме за ч.3 ст.187 КК України. Вищенаведене правова позиція викладена у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009р. та постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року (справа № 686/8655/15-к).
Суд першої інстанції також вірно піддав критичній оцінці показання обвинуваченого ОСОБА_6 відносно того, що він не вчиняв розбійного нападу на потерпілу, а його дії необхідно перекваліфікувати на ч.3 ст.186 КК України.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 намагався разом з ОСОБА_9 потрапити в будинок, однак почувши голос потерпілої на деякий час заховалися. В подальшому обвинувачені не відмовились від своїх намірів, вдруге прийшли до будинку потерпілої вибили двері та за узгоджених дій у присутності потерпілої почали пошуки цінного майна. При цьому ОСОБА_6 чув як ОСОБА_9 вимагав гроші і майно у потерпілої та погрожував їй фізичною розправою і вбивством, які потерпіла сприймала реально, однак його це не спинило та він весь цей час, приблизно одну годину, знаходився в будинку, спостерігав за діями ОСОБА_9 , радився з ним та надавав йому вказівки, в тому числі й щодо золотих сережок потерпілої, які були прикриті хустинкою та не знаходились на видному місці.
З протоколу огляду місця події від 16.02.2021 року видно, що речі потерпілої були викинуті з шаф та розкидані в усіх кімнатах. Зазначене вказує на те, коли обвинувачений ОСОБА_9 був з потерпілою в одній із кімнат літньої кухні, то обвинувачений ОСОБА_6 в цей час шукав майно потерпілої в інших кімнатах.

Отже, суд першої інстанції на підставі наданих показів обвинуваченого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_14 , а також інших доказів, в тому числі протоколу слідчого експерименту проведеного за участю потерпілої, дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_13 полягають саме в спільному умисному нападі за попередньою змовою з ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном , поєднаного з погрозою застосування насильства щодо потерпілої небезпечного для життя та здоров`я, поєднаного з проникненням у житло.
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_7 в частині відсутності у обвинувачених кваліфікуючої ознаки « за попередньою змовою групою осіб», та вважає, що вищезазначені обставини суд першої інстанції вірно визнав такими, що доводять вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого саме частиною 3 статті 187 КК України.
Окрім того, є необґрунтованим твердження захисника ОСОБА_7 відносно того, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження без участі потерпілої.
Так, як вбачається з заяви потерпілої ОСОБА_12 від 24.06.2021р., остання зазначає про те, що за станом здоров`я не може з`явитися в судові засідання, надані на досудовому слідстві показання підтримує (а.п..183 т.2).
Твердження захисника ОСОБА_8 щодо безпідставного стягнення з обвинувачених процесуальних витрат є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65,67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким, а також даних про особу винних, які раніше судимі, не працюють, на спеціальних обліках не перебувають, міцних соціальних зв`язків не мають, за місцем проживання характеризуються посередньо; обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку; відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 та ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.3 ст. 187 КК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення обвинувачених не можливо без ізоляції від суспільства.

Посилання захисника ОСОБА_8 на визнання обвинуваченим ОСОБА_9 вини у скоєнні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як на підставу для пом`якшення останньому покарання є необгрунтованими, оскільки не зменшують суспільно-небезпечний характер вчиненного ним злочину.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень судом першої інстанції матеріального та процесуального закону при розгляді даного кримінального провадження та ухваленні оскаржуваного вироку, а тому всі апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників є неприйнятними і, відповідно, їх апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29.06.2021 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою з дня вручення їм копії вироку.

Головуючий:

Судді