У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.11.2021 Справа №607/21129/21

Провадження 1-кс/607/6891/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року в справі № 607/5396/21 у кримінальному провадженні №0000131 від 27 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 із клопотанням в якому просив скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні № 0000131 від 27 березня 2021 року, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року по справі №607/5396/21 на транспортний засіб марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та який зберігається на території спеціального майданчика для утримання транспортних засобів Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: с. Байківці Тернопільського району.
В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 вказує на те, що 27 березня 2021 року біля 13 год. 00 хв., водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався автомобільною дорогою «Обхід м. Тернопіль», у напрямку від м. Львів до м. Тернопіль та під час руху на 6 км + 870 м, вказаної автодороги неподалік с. Чистилів, Тернопільського району допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с. Дубівці, Тернопільського району, Тернопільської області, а також неповнолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Дубівці, Тернопільського району, Тернопільської області, які тримаючись за руку перетинали проїзну частину дороги, поза межами пішохідного переходу, у напрямку зліва-направо по ходу руху автомобіля. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_7 , від отриманих травм загинула на місці події, а неповнолітній ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження.
27 березня 2021 року за даним фактом внесно відомості до ЄРДР за № 0000131 від 27 березня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Адвокат вказує, що в ході огляду місця події вилучено та поміщено територію спеціального майданчика для утримання транспортних засобів Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: с. Байківці Тернопільського району, транспортний засіб марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 та який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .
Так, 30 березня 2021 року, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на транспортний засіб марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 накладено арешт шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження, у зв`язку із необхідністю проведення із даним транспортним засобом ряду слідчих дій та експертиз.
Під час розгляду клопотання про накладення арешту на зазначений транспортний засіб ні ОСОБА_5 ні її представники присутні не були.
Адвокат звертає увагу, що з моменту накладення арешту на майно минуло більше 7 місяців, усі необхідні слідчі дії та експертизи з даним транспортом проведено, сліди та пошкодження, які утворились на ньому зафіксовані, а тому останній вважає, що у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
Крім цього, адвокат зазначає, що на даний час (зі слів слідчого) виникла потреба огляду вказаного транспортного засобу на спеціалізованому СТО, з метою вилучення відеозапису та іншої інформації, яка може служити доказом у даній справі, а для цього необхідне фізичне переміщення вказаного транспортного засобу на СТО в м. Львів. Відтак вони готові сприяти органу досудового розслідування та надати вказаний транспортний засіб на огляд у визначений слідством час та місце.
За таких обставин адвокат просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав у ньому викладених. Додатково зазначив, що для проведення об`єктивного досудового розслідування необхідно вилучити відеозапис відеореєстратора, який вбудований у сам транспортний засіб, а зробити це можливо лише на СТО у м. Львові, яке здійснює гарантійне обслуговування даного транспортного засобу. Відтак оскільки потреба у арешті та зберіганні транспортного засобу марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_1 на території спеціального майданчика відпала, просив клопотання задовольнити, для забезпечення можливість доставити вказаний транспортний засіб на СТО у м. Львові, з метою вилучення відеозапису відеореєстратора.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила з приводу задоволення клопотання та зазначила, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а транспортний засіб марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Прокурор також вказала, що дійсно в ході досудового розслідування є необхідність у вилученні та дослідженні відеозапису відеореєстратора із вказаного транспортного засобу, відтак передчасне скасування арешту, може призвести до знищення вказаного відеозапису, що завадить встановленню всіх обставин на стадії досудового розслідування. Разом з тим, на даний час вирішується питання про звернення до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення огляду даного транспортного засобу на території СТО у м. Львові. На підставі наведеного, просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).
При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду.
Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку на власника майна. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.
Викладене свідчить про те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України. Відтак саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба.
При цьому згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.
Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_5 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 .
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000131 від 27 березня 2021 року накладено арешт шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження на транспортний засіб марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, оранжевого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , та який був вилучений 27 березня 2021 року.
Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, арешт накладений з метою збереження речових доказів.
В обґрунтування клопотання про скасування арешту майна адвокат ОСОБА_3 , що у подальшому арешті відпала потреба, оскільки усі необхідні слідчі дії та експертизи з даним транспортом проведено, сліди та пошкодження, які утворились на ньому зафіксовані.
Частини 1, 2 ст. 84 КПК України визначають, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

За змістом ст. 26, 42, 64-2, 174 КПК України саме власник майна має довести, те що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, чи те, що арешт накладений необґрунтовано.

Разом з тим, заявник у клопотанні та доданими до клопотання доказами жодним чином не обґрунтовує, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час відпала.

Посилання адвоката на те, що потреба у цьому арешті відпала внаслідок проведення із зазначеним у клопотанні транспортним засобом усіх процесуальних дій, не узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Окрім цього, відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що у кримінальному провадженні № 0000131 від 27 березня 2021 року з транспортним засобом марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_1 , проведені усі необхідні слідчі дії і що у накладенні арешту на даний транспортний засіб відпала потреба, в той час як з пояснень прокурора наданих у судовому засіданні вбачається, що досудове розслідування триває та в ході здійснення такого на даний час із транспортним засобом планується проведення ряду слідчих дій, зокрема проведення огляду останнього, з метою вилучення відеозапису відеореєстратора на якому можуть бути зафіксовані обставини вчинення кримінального правопорушення.

Відтак на переконання слідчого судді, заявником у поданому клопотання та доданими до нього доказами не доведено, що в подальшому застосуванні арешту транспортний засіб марки «LEXUS-UX250H» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 відпала потреба, а також при зверненні до суду не доведено обставин, на які заявник посилається у своєму клопотанні, оскільки долучені документи в своїй сукупності не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту та не спростовують мети його застосування та обставин, викладених в ухвалі про накладенні арешту.

Враховуючи, що заявником у клопотанні та доданими до клопотання доказами не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, беручи до уваги, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а також те, що усі слідчі дії із вказаним у клопотанні транспортним засобом не проведені, з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.
Керуючись ст. 22, 26, 64-2, 84, 132, 170, 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2021 року в справі № 607/5396/21 у кримінальному провадженні №0000131 від 27 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1