ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 756/9543/19
провадження № 1-кп/753/131/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

в залі суду в м. Києві провівши судове засідання по кримінальному провадженню № 0003680 від 17.05.2019 рокупо обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Миколаїв, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У Дарницькому районному суді м.Києва на розгляді знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України .

Судом відповідно до ст. 331 КПК України поставлено на обговорення питання доцільності тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор у судовому засіданні просила продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали та продовжують існувати, а саме існує ризик втечі обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував відносно продовження строків тримання його підзахисного, просив застосувати до обвинуваченого будь який інший запобіжни захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
Пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення їх свободи.
У пункті 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 КПК України такий запобіжний захід як «тримання під вартою» є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За сукупності таких обставин суд вважає що ризики, визначені ст.177 КПК України у даному провадженні продовжують існувати, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.
Вважаючи, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. А відтак суд приходить до висновку про неможливість зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Визначений раніше розмір застави суд вважає необхідним залишити без змін.

В зв`язку з викладеним підстав для зменшення розміру застави суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 194, 199, 331, 376, абзац 5, п. 20-5 перехідних положень КПК України, суд

ухвалив:

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб з дня винесення ухвали, а саме до 25 березня 2022 року включно.
Залишити без змін визначений раніше судом розмір застави у сумі 153 683 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят три) гривні.

Ухвала суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3