Вирок
Іменем України

20.08.2021 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000301 від 01.12.2014 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванівка Іванівського району Херсонської області, гр. України, колишнього військовослужбовця - курсанта Академії сухопутних військ ім. гетьмана П. Сагайдачного, раніше засудженого згідно ухвали Іванівського районного суду Херсонської області від 13.12.2017 р., якою приведено вирок Совєтського районного суду м. Самари від 25.10.2016 р. у відповідність до законодавства України та засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, відбуваючого покарання у Державній установі "Дар`ївська виправна колонія № 10" за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Дар`ївка,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України -

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу начальника Академії сухопутних військ ім. гетьмана П. Сагайдачного від 05.08.2014 №188 солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу Академії та призначений на посаду курсанта факультету ракетних військ і артилерії.
18.09.2014 р. курсант ОСОБА_4 відповідно до наказу Начальника Академії сухопутних військ ім. гетьмана П. Сагайдачного № 222 вибув у відпустку у зв`язку з хворобою до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 30 діб, тобто до 17.10.2014 р.
Проте, військовослужбовець ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків 17.10.2014 р. з метою назавжди ухилитись від військової служби не з`явився з відпустки до місця проходження військової служби за адресою: АДРЕСА_2 , та до 30.06.2016 р. проводив час на власний розсуд, при цьому до місця проходження служби не повертався.
У вказаний період, тобто з 17.10.2014 р. по 30.06.2016 р. курсант ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, ухилявся від обов`язків військової служби, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами вказаної військової частини приховував.
30.06.2016 р. ОСОБА_4 затримано правоохоронними органами за вчинення злочину на території Російської Федерації та по теперішній час останній відбуває покарання у Державній установі «Дар`ївська виправна колонія №10» за адресою: с. Дар`ївка, Білозерський р-н, Херсонська обл.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи курсантом факультету ракетних військ і артилерії Академії сухопутних військ АДРЕСА_3 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил Українивчинив дезертирство, а саме не з`явився на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто вчинивкримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Просив суворо не карати та пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий на обліку в психіатра не числиться, не перебуває на обліку у лікаря - нарколога. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений востаннє вироком Совєтського районного суду м. Самари від 25.10.2016 р. за ч. 3 ст. 162 УК РФ до позбавлення волі строком на 7 років.
Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 13.12.2017 р. задоволено клопотання Міністерства юстиції України та приведено вирок Совєтського районного суду м. Самари від 25.10.2016 р. у відповідність до законодавства України. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 25.10.2016 р. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону України від 26.11.2015 року № 838 VIII) зараховано у строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення в період з 30.06.2016 р. по 08.11.2016 р. із розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням положення ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 13.12.2017 р., та за даним вироком, остаточно у виді позбавлення волі.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 13.12.2017 р., згідно якої призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі, та за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Зарахувати ОСОБА_4 відбуте покарання згідно ухвали Іванівського районного суду Херсонської області від 13.12.2017 р., якою призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам справи.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1