ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1612/21 Справа № 207/5047/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001049 за апеляційними скаргами прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні рази:
- 22.04.2016 року Заводським районнним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 22.06.2017 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, згідно ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням поглинуто покарання за вироком від 22.04.2016, остаточно до відбування покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання:
- за п.6 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням, як більш суворим, поглинуто покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.06.2017 року у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_8 до відбування покарання у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалено рахувати згідно протоколу затримання - з 19 вересня 2015 року.
Зараховано у строк призначеного покарання термін попереднього ув`язнення (перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою з часу його затримання згідно протоколу затримання з 07 години 00 хвилин 19 вересня 2015 року) по день ухвалення вироку, тобто по 12 травня 2020 року, включно, згідно ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 450 гривень.
Судом також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він приблизно о 23.00 год., діючи повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля марки ВАЗ 21013 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 і на той час знаходився біля буд. № 37 по вул. Республіканська м. Кам`янське (раніше Дніпродзержинськ), де керуючись корисливим мотивом, від`єднав та умисно, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Вікінг» потужністю 60 ам, вартістю 450 грн., чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_10 на вказану суму.
Заволодівши викраденим, з місця скоєння злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд.
Повторно, 31.08.2015 року, приблизно о 21.15 год. ОСОБА_8 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 та на той час знаходився біля буд. № 21 по пр. Конституції м. Кам`янське (раніше Дніпродзержинськ), де керуючись корисливим мотивом, від`єднав і умисно таємно викрав акумуляторну батарею марки VORTEX потужністю 60 ам, вартістю 570 грн., чим завдав матеріальної шкоди гр. ОСОБА_11 на вказану суму.
Заволодівши викраденим, з місця скоєння злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд.
19.09.2015 року, приблизно 02.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля лісосмуги навпроти будинку № 45/3 по вул. Казанській м. Дніпродзержинська, діючи навмисно, маючи намір на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, взявши ніж, який він приніс з собою, наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар ножем в черевну порожнину, спричинивши згідно висновку експерта № 1300-Е від 07.12.2015 р. тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнин з раною по середньо-пахвинній лінії справа в області 10-го міжребер`я з пошкодженням правої долі печінки по задньо-зовнішній поверхні, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 19.09.2015 року, приблизно о 02.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля лісосмуги навпроти будинку № 45/3 по вул. Казанській м. Дніпродзержинська, та маючи умисел на заволодіння майном раніше незнайомого ОСОБА_13 , керуючись корисливими мотивами, напав на потерпілого ОСОБА_13 , та маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, завдав ОСОБА_13 не менше п`яти ударів лезом ножа в область шиї та тулубу, в результаті чого завдав ОСОБА_13 згідно висновку експерта № 1121 -Е від 18.10.2015 року тілесні ушкодження у вигляді:
- рана № 2 в лівій мезогастральній ділянці на відстані 5,0 см, ліворуч від пупочного кільця та 105 см, вгору від підошви розташована відповідно 5х11 годинами умовного годинника розміром 1,4 x 0,5 см, довжиною по зведенню країв 1,5 см, яка продовжується щілиноподібним раневим каналом в жировій клітковині та в м`язах передньо-черевної стінки ліворуч, на відстані 107 см від підошви скінчується вертикальної щілиноподібною раною довжиною 2,0 см, та проникає в черевну порожнину з пошкодженням кореня брижі ліворуч, де мається рана довжиною 1,0 см та глибиною 1 см, загальною довжиною ранового каналу 7 см;
- рана № 3 - в 5-му міжребер`ї по середньо пахвинній лінії ліворуч на відстані 13 см., ліворуч від сосця та 135 см, вгору від підошви розташована відповідно 4 та 20 годинами умовного годинника розміром 2, 70, 7 см, довжиною по зведенню країв 3,0 см, яка продовжується рановим каналом в жировій клітковині та м`яза грудної клітини проникає у ліву плевральну порожнину, де скінчується з напрямком ранового каналу згори вниз, зліва на право, дещо ззаду на перед та глибиною 7,0 см;
- рана № 4 - відступаючи вниз від рани № 3 на 2,5 см, та на відстані 17,5 см, від сосця розташована відповідно 3 та 98 годинами умовного годинника, розміром 0,6 х 0,1 см, поверхнева глибиною в центрі до 0,5 см;
- рана №5 - на передній поверхні шиї праворуч в нижній третині на відстані 1,5 см, праворуч від серединної лінії та 149 см, від підошви розташована відповідно 3 та 9 годинами умовного годинника, розміром 2,5 x 1,0 см, довжиною по зведенню країв 2,7 см, по нижньому краю якої в середній третині додатковій надріз шкіри довжиною 0,4 см, яка продовжується щілиноподібним рановим каналом в м`язах шиї з напрямком спереду назад, декілька з ліва на право, по ходу якого повністю пересічена яремна вена з рівними стінками та накладанням рідкої крові в просвітку, проникає в праву плевральну порожнину та скінчується сліпою раною в мязах 2-го міжребір`я довжиною 1,0 см, на глибині 1,5 см, глибиною ранового каналу 10 см.
Заподіяні ОСОБА_13 колото-різані поранення № № 2, 3, 5 з ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися гострою крововтратою, про що свідчать виявлені пошкодження та ознаки крововтрати: надмірне кровонаповнення та молокрів`я внутрішніх органів крововиливи під внутрішньою оболонкою серця рідка кров у просвітку судин у сукупності, - відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя і в даному випадку призвели до смерті.
Крім того, ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:
- рани №1 - в проекції передньо-верхньої ості праворуч на відстані від неї до заду на 2,0 см., та умовного годинника, з рівними караїма, нижніми гострими «М» подібними верхніми розміром 1,7x0,8 см., довжино по зведенню країв 2 см., яка продовжується щілиноподібним рановим каналом у жировій клітковині в м`язах тазу з напрямком ранового каналу справа на ліва, знизу в гору, декілька спереду назад та скінчується по зовнішній поверхні крила підвздовшної кістки з глибиною ранового каналу 2,5 см.;
- рана №4 - відступаючи вниз від рани №3 на 2,5 см., та на відстані 17,5 см., від сосця розташована відповідно 3 та 98 годинами умовного годинника, розміром 0,6x0,1 см., поверхнева глибиною в центрі до 0,5 см.
Пошкодження у вигляді різаних ран № № 1, 4 - відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
Смерть потерпілого ОСОБА_13 , настала 19.09.2015 р. приблизно о 02.00 годин, упродовж декількох хвилин після нанесення чисельних колото - різаних поранень тулубу, з ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися гострою крововтратою, про що свідчить виявлені пошкодження та ознаки крововтрати: надмірне кровонаповнення та молокрів`я внутрішніх органів крововиливи під внутрішньою оболонкою серця, рідка кров у просвітку судин.
Після чого, ОСОБА_8 заволодів майном потерпілого ОСОБА_13 , а саме його мобільним телефоном «Samsung Galaxy» імеi НОМЕР_3 вартістю 430 грн, з сім-картою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 вартістю 20 грн., а всього на загальну суму 450 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 121 КК - у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч. 4 ст. 187 КК - у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією усього належного майна; за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК - у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією усього належного майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням, як більш суворим, поглинути покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.06.2017 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією усього належного йому майна. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікацію дій останнього, вважає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом недостатньо враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, також характер суспільної небезпеки кримінального правопорушення та особу обвинуваченого. Невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінальних правопорушень, вчинених останнім, а також високий ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів пояснюється тим, що останнього засуджено за умисне вбивство з корисливих мотивів, розбій, поєднаний з нанесенням тяжких тілесних ушкоджень, спричинення тяжких тілесних ушкоджень та крадіжку вчинену повторно. Вказані кримінальні правопорушення, ОСОБА_8 , будучи раніше судимою особою, вчинив за короткий період часу.
На думку апелянта, судом не враховано, що ОСОБА_8 неодноразово судимий та відбував покарання у виді позбавлення волі на певний строк в установах виконання покарань та після звільнення через короткий проміжок часу знову вчиняв кримінальні правопорушення, тобто систематично вчиняв злочини, у тому числі тяжкі, за які має непогашені судимості та як наслідок злочинної діяльності, небажання ставати на шлях виправлення, байдужого відношення до власної поведінки ОСОБА_8 вчинив тяжкий та особливо тяжкі злочини, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 187 та п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, що посягають на найцінніше благо, яке не може бути відновленим або відшкодованим - життя та здоров`я людини.
Крім того, вказує, що в ході судового розгляду не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а сам ОСОБА_8 навіть після дослідження судом належних, допустимих та достатніх доказів його вини у вчиненні інкримінованих злочинів вину не визнав, не усвідомив тяжкості вчинених злочинів, спричинену потерпілим майнову шкоду не відшкодував.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з урахуванням доповнень до апеляційної скарги просить вирок Балтійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року відносно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судовий розгляд стосовно ОСОБА_8 був упередженим, неповним та одностороннім, що на думку захисту призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки висновки суду не підтверджені жодними доказами, які були досліджені під час судового розгляду і незаконно ґрунтуються на доказах, викладених в обвинувальному акті досудового слідства, тому ця невідповідність істотно вплинула на вирішення питання про винуватість обвинуваченого.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції кваліфікував дії його підзахисного виключно на його особистих самовикриваючих показах та показаннях потерпілого ОСОБА_12 і свідка ОСОБА_14 , допитаного в режимі відеоконференції, незважаючи на їх алогічність та суперечливість, адже аналіз показів наданих ними суду безпосередньо в судових засіданнях свідчить про те, що ОСОБА_12 є якщо не основним виконавцем злочину, який інкриміновано ОСОБА_8 , а як мінімум співвиконавцем. Так ОСОБА_8 інкриміноване навмисне спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, але судом не встановлено мотиву скоєння даного правопорушення, крім того відповідно до показів свідка ОСОБА_14 саме ОСОБА_12 разом з ОСОБА_8 намагалися заволодіти його майном та майном ОСОБА_13 , тому покази, надані ОСОБА_8 , про те, що ОСОБА_12 причетний до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , є вмотивованими та логічними, але при цьому судом в порушення вимог ст.17 КПК залишено поза увагою не спростовані стороною обвинувачення факти, які є на погляд захисту беззаперечними доказами невинуватості ОСОБА_8 , як, наприклад, покази свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила покази ОСОБА_8 про те, що саме ОСОБА_12 передав ОСОБА_8 ніж та телефон, надані ним у суді. Також адвокат зазначає, що саме ОСОБА_8 наполіг на виклику швидкої допомоги для ОСОБА_12 , супроводжував його до лікарні і жодним чином не намагався сховатися від поліції.

- обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року як незаконний та необґрунтований та направити справу на новий судовий розгляд.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в матеріалах справи немає доказів його причетності до вчинення інкримінованих злочинів, зізнавальні покази він давав та підписував документи під психологічним тиском працівників поліції, що підтверджується його заявою стосовно цього.
Вказує на наявність в матеріалах кримінального провадження показів свідка ОСОБА_16 та лікаря швидкої допомоги, які, на його думку, свідчать про його невинуватість, натомість пояснення потерпілого ОСОБА_12 вважає неправдивими, наданими з метою обмовити його у вчиненні злочинів, які він не скоював.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, заперечувала проти задоволення апеляцій сторони захисту.
Обвинувачений та його захисник підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти апеляції прокурора.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Посилання в апеляційних скаргах сторони захисту на те, що судове слідство у справі проведено неповно і необ`єктивно, з обвинувальним нахилом, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необґрунтованими.
Матеріалами провадження підтверджено, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено. Відповідно не встановлено й даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження органами досудового розслідування та судом обставин кримінального провадження.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, за які він засуджений, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за: ч. 1 ст. 121 КК України в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння; п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів; ч. 4 ст. 187 КК України - нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; ч. 2 ст. 185 КК України в таємному викраденні чужого майна, скоєному повторно.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і, зокрема, даними, що містяться в показаннях учасників судового провадження та даними досліджених в судовому засіданні документів. Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у викладених висновках суду перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічних носіїв інформації фіксування судового провадження та журналів судового засідання встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, попри невизнання останнім вини у вчиненні злочинів щодо потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та часткового визнання щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 а також на матеріали письмових документів, а саме: - протокол огляду місця події від 19.09.2015 року зі схемою огляду місця події, протокол огляду трупа від 19.09.2015 року потерпілого ОСОБА_13 з фото таблицями, висновок судово-медичної експертизи № 1121-Е від 18.10.2015 року, протоколи оглядів від 19.09.2015 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2015 року, протокол пред`явлення речей для впізнання від 19.09.2015 року, протокол проведення слідчого експерименту від 19.09.2015 року, висновок додаткової судово-медичної експертизи № 1121-Е-Д від 11.11.2015 року, протокол огляду місця події від 19.09.2015 року зі схемою, висновок судово-медичної експертизи № 1300-Е від 11.11.2015 року, копію медичної картки стаціонарного хворого № 5633 КЗ ДМЛШМДДОР ОСОБА_12 , висновок судово-імунологічної експертизи № 1603 від 05.10.2015 року, висновок судово-імунологічної експертизи № 1599 від 05.10.2015 року, висновок судово-імунологічної експертизи № 1598 від 05.10.2015 року, висновок № 1057 від 05.10.2015 року експерта-цитолога, висновок судово-імунологічної експертизи № 1600 від 05.10.2015 року, висновок медико-криміналістичної експертизи № 1199 МК від 08.11.2015 року, постановами слідчого від 19.09.2015 року, 20.09.2015 року, 20.11.2015 року про визнання речовими доказами, протокол огляду місця події від 11.09.2015 року, висновок судово-товарознавчої експертизи від 13.11.2015 року, протокол огляду місця події від 31.08.2015 року зі схемою, протокол огляду предмету від 05.09.2015 року, протокол пред`явлення речей для впізнання від 29.10.2015 року, висновок судово-товарознавчої експертизи від 13.11.2015 року.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються викладені в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого доводи про те, що в діях ОСОБА_8 взагалі відсутні склади інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину.
Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він з обвинуваченим разом відбували строк покарання у місцях позбавлення волі, звільнився 29.06.2015 року; стосунки між ним та обвинуваченим нормальні; 19.09.2015 року ввечері вони знаходились поблизу залізничного вокзалу м. Кам`янське, де познайомились з трьома чоловіками з західного реґіону країни і стали разом розпивати горілку, яку придбав ОСОБА_20 , а коли вона закінчилась між ними та обвинуваченим виник конфлікт через те, що чоловіки відмовились купувати випивку і попрямували додому у напрямку селища Будівельників, а він з обвинуваченим пішли за ними. У ОСОБА_20 з собою був ніж у вигляді брелка, він був розкладний. У потерпілого ножа не було, будь-яких ножів у цих трьох чоловіків не бачив. Коли сварка переросла у бійку, двоє з них побігли в сторону селища Будівельників, а один залишився. Плюсін знаходився справа від потерпілого і вдарив потерпілого ножем у живіт справа, після чого сказав потерпілому ОСОБА_21 ; потім потерпілий бачив, як ОСОБА_20 бив ножем лежачого на землі чоловіка, той не чинив вже спротиву. Так як від удару у живіт у потерпілого почалась кровотеча, він погано став орієнтуватись, пам`ятає, що машина швидкої меддопомоги забрала його неподалік від того місця, де відбулась бійка, ОСОБА_20 перед цим перевів його через трасу і супроводжував його у машині швидкої до лікарні; жодних речей загиблого потерпілого, ножа чи взагалі будь-яких предметів він ОСОБА_20 ні і машині швидкої, ні пізніш не передавав, сам не брав будь-якого майна загиблого, не наносив тому жодних ударів, ножа при собі не мав. Пояснив, що ОСОБА_20 взяв у нього гроші на ліки, що було потім не пам`ятає, так як від поранення втрачав свідомість. Будь-яких підстав оговорювати ОСОБА_20 не має.
Вищезазначені показання цілком відповідають і поясненням свідка ОСОБА_22 , який у судовому засіданні показав, що мешкає у Тернопільській області, у вересні 2015 року працював разом з іншими товаришами та потерпілим ОСОБА_13 у м. Кам`янське на фермі, жили неподалік, цей район міста розташований поблизу залізничного вокзалу. 19.09.2015 ввечері разом з потерпілим ОСОБА_13 та ще одним товаришем йшли додому, до них підійшли двоє чоловіків, одного з них він під час досудового слідства впізнав в обвинуваченому, і запропонували випити з ними; потім виник конфлікт, під час бійки свідок та приятель обвинуваченого тягали за одяг один одного, а ОСОБА_23 бився з ОСОБА_20 , третій їх товариш стояв у стороні; хто саме і як наніс удари ножем ОСОБА_24 свідок не бачив, оскільки його увага була зайнята, але під час бійки погрожував ножем саме ОСОБА_20 ; коли він побачив ніж, то став тікати, як і свідок ОСОБА_25 ; він та свідок ОСОБА_25 побігли на місце їх роботи і розповіли про все бригадиру, потім приїхала на це місце їх охорона, але ОСОБА_20 та його приятеля вже не було, знайшли лише тіло ОСОБА_13 без ознак життя. Свідок стверджує, що ні він сам, ні ОСОБА_24 , а також свідок ОСОБА_25 , ножа не мали; у приятеля ОСОБА_20 ножа не бачив і той нікому ножем не погрожував, а ОСОБА_20 під час конфлікту підставляв ножа, погрожував його застосувати і вимагав гроші.
Узгоджуються з викладеним раніше і покази свідка ОСОБА_17 , про те, що він був залучений працівниками поліції у вересні 2015 року у якості понятого для участі при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_8 ; пам`ятає, що слідчий експеримент проводився з приводу вбивства, обвинувачений добровільно розповідав і показував як саме він вчинив злочини; крім свідка, був ще один понятий чоловік; також брав участь у проведенні огляду обвинуваченого, при чому у обвинуваченого вилучали одяг футболку, штани, кросівки, телефони та ніж, робили змиви з рук; підтверджує, що у його присутності ніхто не чинив тиску на обвинуваченого, він не висловлював якихось скарг чи незгоди з тим, що відбувалось.
Не суперечать загалом попереднім показам і пояснення свідка ОСОБА_18 , допитаного у суді за клопотанням сторони захисту, який пояснив, що працює лікарем швидкої медичної допомоги і виїжджав на виклик в район залізничного вокзалу у м. Кам`янське у вересні 2015 року та забирав до лікарні потерпілого ОСОБА_12 , який мав ножове поранення в область живота, потерпілого супроводжував обвинувачений; жодних розмов або передачі особистих речей (телефонів, ножа чи будь-яких інших) між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 не відбувалось, потерпілому надавалась невідкладна допомога, так як він втрачав свідомість.
Також судом першої інстанції був допитаний і свідок ОСОБА_19 , який пояснив, що двічі - приблизно у серпні та на початку вересня 2015 року придбавав у ОСОБА_20 акумулятори до автомобілів, марки вже не пам`ятає, відбувались їх зустрічі біля пункту приймання металобрухту по вулиці Дальній у м. Кам`янське, обвинуваченого знає на ім`я ОСОБА_26 ; акумулятори були у вжитку, купував їх у ОСОБА_8 за 50 грн., перший перепродав знайомим таксистам, а вдруге акумулятор був розряджений, крім того, від таксистів дізнався, що він можливо крадений, тому видав його працівникам поліції.
Пояснення вказаних свідків та потерпілого надані ними з дотриманням вимог чинного КПК України, є послідовними, і повністю узгоджуються між собою та з фактичними обставинами справи, покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні, незмінні та правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні.
Отже, з матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні кримінальних правопорушень, у показаннях потерпілого та свідків не вбачається, а деякі розбіжності у зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий чи свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні.
Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілого, свідків та наявні у справі письмові докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданих стороною захисту апеляціях.
Правильність та об`єктивність вищезазначених доказів підтверджується також і матеріалами письмових документів, які містяться в матеріалах провадження, а саме:
- протоколом огляду місця події від 19.09.2015 року зі схемою огляду місця події ділянки місцевості в районі домоволодіння по АДРЕСА_3 , де був виявлений труп ОСОБА_13 (арк.с. 17-18, 19 т.1);
- протоколом огляду трупа від 19.09.2015 року потерпілого ОСОБА_13 з фототаблицями (арк.с. 11-13, 14-16 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи № 1121-Е від 18.10.2015 року (арк.с. 27-31 т.1), складеним судово-медичним експертом ОСОБА_27 , згідно якої при дослідженні трупу ОСОБА_13 встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 02.00 годин, упродовж декількох хвилин після нанесення чисельних колото - різаних поранень тулубу, з ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися гострою крововтратою, про що свідчить виявлені пошкодження та ознаки крововтрати: надмірне кровонаповнення та молокрів`я внутрішніх органів крововиливи під внутрішньою оболонкою серця, рідка кров у просвітку судин; при дослідженні трупу знайдено:
рана № 2 - в лівій мезогастральній ділянці на відстані 5,0 см, ліворуч від пупочного кільця та 105 см, вгору від підошви розташована відповідно 5х11 годинами умовного годинника розміром 1,4 x 0,5 см, довжиною по зведенню країв 1,5 см, яка продовжується щілиноподібним раневим каналом в жировій клітковині та в м`язах передньо-черевної стінки ліворуч, на відстані 107 см від підошви скінчується вертикальної щілиноподібною раною довжиною 2,0 см, та проникає в черевну порожнину з пошкодженням кореня брижі ліворуч, де мається рана довжиною 1,0 см та глибиною 1 см, загальною довжиною ранового каналу 7 см;
рана № 3 - в 5-му міжребер`ї по середньо пахвинній лінії ліворуч на відстані 13 см ліворуч від сосця та 135 см вгору від підошви розташована відповідно 4 та 20 годинами умовного годинника розміром 2, 70, 7 см, довжиною по зведенню країв 3,0 см, яка продовжується рановим каналом в жировій клітковині та м`яза грудної клітини проникає у ліву плевральну порожнину де скінчується з напрямком ранового каналу згори вниз, зліва на право, дещо ззаду на перед та глибиною 7,0 см;
рана № 4 - відступаючи вниз від рани № 3 на 2,5 см, та на відстані 17,5 см, від сосця розташована відповідно 3 та 98 годинами умовного годинника, розміром 0,6 х 0,1 см, поверхнева глибиною в центрі до 0,5 см;
рана № 5 - на передній поверхні шиї праворуч в нижній третині на відстані 1,5 см., праворуч від серединної лінії та 149 см, від підошви розташована відповідно 3 та 9 годинами умовного годинника, розміром 2,5 x 1,0 см, довжиною по зведенню країв 2,7 см., по нижньому краю якої в середній третині додатковій надріз шкіри довжиною 0,4 см., яка продовжується щілиноподібним рановим каналом в м`язах шиї з напрямком спереду назад, декілька з ліва на право, по ходу якого повністю пересічена яремна вена з рівними стінками та накладанням рідкої крові в просвітку, проникає в праву плевральну порожнину та скінчується сліпою раною в мязах 2-го міжребір`я довжиною 1,0 см., на глибині 1,5 см., глибиною ранового каналу 10 см.
Заподіяні ОСОБА_13 колото-різані поранення № № 2, 3, 5 з ушкодженням внутрішніх органів, які ускладнилися гострою крововтратою, про що свідчать виявлені пошкодження та ознаки крововтрати: надмірне кровонаповнення та молокрів`я внутрішніх органів крововиливи під внутрішньою оболонкою серця рідка кров у просвітку судин у сукупності, - відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя і в даному випадку призвели до смерті.
Крім того, ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:
рани №1 - в проекції передньо-верхньої ості праворуч на відстані від неї до заду на 2,0 см, та умовного годинника, з рівними караїма, нижніми гострими «М» подібними верхніми розміром 1,7x0,8 см, довжино по зведенню країв 2 см, яка продовжується щілиноподібним рановим каналом у жировій клітковині в м`язах тазу з напрямком ранового каналу справа на ліва, знизу в гору, декілька спереду назад та скінчується по зовнішній поверхні крила підвздовшної кістки з глибиною ранового каналу 2,5 см;
рана № 4 - відступаючи вниз від рани №3 на 2,5 см., та на відстані 17,5 см., від сосця розташована відповідно 3 та 98 годинами умовного годинника, розміром 0,6x0,1 см., поверхнева глибиною в центрі до 0,5 см; пошкодження у вигляді різаних ран № № 1, 4 - відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки;
- протоколом огляду від 19.09.2015 року в кабінеті № 16 Баглійського РВ по пр. Конституції 27, де оглянуто та вилучено речі ОСОБА_8 : футболку синього кольору з плямами бурого кольору, кросівки, ніж розкладний з нашаруваннями бурого кольору, мобільний телефон «Samsung Galaxy» імеi НОМЕР_3 , який належав потерпілому ОСОБА_13 , мобільний телефон Самсунг, портмоне (арк.с. 32 т.1);
- протоколом огляду від 19.09.2015 року в кабінеті № 16 Баглійського РВ по пр. Конституції 27, складеним у присутності понятих, де оглянуто та вилучено речі, які надала свідок ОСОБА_28 - чоловічу куртку спортивну з плямами та нашаруваннями речовини бурого кольору, механічними наскрізними пошкодженнями кутової форми, яку 19.09.2015 о 03.00. годині їй дав обвинувачений ОСОБА_8 і яка належить потерпілому ОСОБА_12 , при чому обвинувачений пояснив, що це він вдарив ножем потерпілого ОСОБА_12 (арк.с. 35 т.1);
- протоколом огляду місця події від 19.09.2015 року в приміщенні регістратури КП ДДЛШМП ДОР по вул. Щербицького 79А, де оглянуто речі потерпілого ОСОБА_29 (арк.с. 36 т.1);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2015 року, під час якого свідок ОСОБА_25 вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення 19.09.2015 року відносно ОСОБА_13 (арк.с. 44 т.1);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.09.2015 року, під час якого свідок ОСОБА_14 вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення 19.09.2015 року відносно ОСОБА_13 (арк.с. 45 т.1);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19.09.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнав мобільний телефон, належний ОСОБА_30 (арк.с. 46 т.1);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.09.2015 року, під час якого обвинувачений у присутності захисника показав яким чином скоїв кримінальні правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (арк.с.83-86 т.1), обставини та факт проведення вказаної слідчої дії підтверджено показами понятого свідка ОСОБА_17 у суді;
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1121-Е-Д від 11.11.2015 року, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_27 , згідно якого виявлені на трупі ОСОБА_13 тілесні пошкодження могли утворитись при взаємному розташуванні потерпілого та нападника, як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.09.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 ; потерпілому заподіяно 5 механічних травмуючих дій колюче-ріжучим предметом; пошкодження заподіяні у короткий проміжок часу, тому вирішити питання щодо їх послідовності неможливо; після їх отримання потерпілий міг жити короткий проміжок часу до декілька хвилин; локалізація пошкоджень доступна для заподіяння їх як у горизонтальному так і у вертикальному або близькому до них положеннях тіла (арк.с. 89-90 т.1);
- протоколом огляду місця події від 19.09.2015 року зі схемою ділянки місцевості в районі залізничного вокзалу у м. Кам`янське біля магазину Корзинка по вул. Дорожня (л.с. 135-137 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи № 1300-Е від 11.11.2015 року, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_31 , проведеної по медичній карті № 5633 Комунального заколаду Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги на ім`я ОСОБА_12 , згідно якої у потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнин з раною по середньо-пахвинній лінії справа в області 10-го міжребер`я з пошкодженням правої долі печінки по задньо-зовнішній поверхні, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя (л.с. 148-149 т.1);
- копією медичної картки стаціонарного хворого № 5633 КЗ ДМЛШМДДОР ОСОБА_12 (л.с. 150-166 т.1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 1603 від 05.10.2015 року, згідно з яким походження крові на спортивній куртці, яку видала свідок ОСОБА_28 в приміщенні Баглійського РВ, не виключається від потерпілого ОСОБА_13 (л.с. 182-184 т. 1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 1599 від 05.10.2015 року, згідно якого походження крові на одязі та взутті, що належить ОСОБА_8 , не виключається від потерпілого ОСОБА_13 (л.с. 195-198 т. 1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 1598 від 05.10.2015 року, згідно якого походження крові, змив якої було вилучено в ході огляду трупа ОСОБА_13 навпроти буд. АДРЕСА_3 , не виключається від потерпілого ОСОБА_13 (л.с. 202-204 т. 1);
- висновком № 1057 від 05.10.2015 року експерта-цитолога, який провів судово-медичну експертизу ножа, згідно якої в слідах на ножі встановлена наявність крові, кров на ножі могла походити від потерпілого ОСОБА_13 , враховуючи групову характеристику крові (л.с. 215-218 т. 1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 1600 від 05.10.2015 року, згідно якої в слідах на двох марлевих тампонах змивах з рук підозрюваного ОСОБА_8 встановлена наявність крові людини з домішками поту, не виключена можливість походження від підозрюваного ОСОБА_8 та від потерпілого ОСОБА_13 , враховуючи групову характеристику крові (л.с. 222-224 т. 1);
- висновком медико-криміналістичної експертизи № 1199 МК від 08.11.2015 року, згідно якої пошкодження № 5 на шматку шкіри з шиї та пошкодження № 2 на шматку шкіри з черевної порожнини трупа ОСОБА_13 могли бути заподіяні клинком представленого на експертизу ножа (л.с. 228-233 т. 1), який вилучено у обвинуваченого під час особистого огляду 19.09.2015 ;
- речовими доказами постановами слідчого від 19.09.2015 року, 20.09.2015 року мобільний телефон Самсунг визнано речовим доказом та передано на зберігання ОСОБА_32 ; мобільний телефон Самсунг гелексі визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову Південного ВП (л.с. 33, 47 т.1);
- речовими доказами змиви речовини темно-бурого кольору виявлені при проведенні огляду трупа ОСОБА_13 , зрізи з нігтів ОСОБА_13 та його речі ( труси, футболку, джинсові штани з ременем); зрізи з нігтьових пластин та кров, одяг, вилучений у ОСОБА_8 : футболку, джинсові штани, пара кросівок; складний ніж, виявлений у кармані джинсів ОСОБА_8 , які постановою слідчого від 20.11.2015 року визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери схову Південного ВП; зазначені речові докази оглянуто судом під час судового розгляду, зокрема, складний ніж, яким обвинувачений завдав ножових поранень потерпілим;
- протоколом огляду місця події від 11.09.2015 року (л.с. 15-16 т. 3), а саме автомобілю марки ВАЗ 21013 д.н. НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_10 ;
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 13.11.2015 року, згідно якого вартість викраденого у ОСОБА_10 майна склала 450 грн. (л.с. 24 т. 3);
- протоколом огляду місця події від 31.08.2015 року зі схемою (л.с. 55-57 т. 3), а саме автомобілю марки ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_33 ;
- протоколом огляду предмету від 05.09.2015 року вилученого у свідка ОСОБА_34 акумулятора Вікінг, який свідок придбав у обвинуваченого (л.с. 64 т. 3);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 29.10.2015 року (л.с. 68 т. 3) за участю свідка ОСОБА_35 ;
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 13.11.2015 року, згідно якого вартість викраденого у ОСОБА_11 майна склала 570 грн. (л.с. 79 т. 3).
Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення вищевказаних доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наведені докази, як усні, так і письмові, є, на переконання колегії суддів, повністю належними та допустимими, а також у даному випадку й цілком достатніми для доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Що ж стосується наведених в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого доводів про те, що судом не були взяті до уваги показання обвинуваченого в частині його непричетності до інкримінованих злочинів, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та погоджується з судом першої інстанції, який критично віднісся до відповідних свідчень обвинуваченого, як таких, що спрямовані на перекладення відповідальності на іншу особу, зокрема, на потерпілого ОСОБА_12 , та цілком правильно визнав їх такими, що не підтверджуються, а взагалі спростовуються іншими доказами по кримінальному провадженню. Суд апеляційної інстанції також вважає це певною лінією захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки покази обвинуваченого ОСОБА_8 протирічать поясненням у судовому засіданні потерпілого про те, що саме ОСОБА_20 вчинив напад і вбивство потерпілого ОСОБА_24 і завдав самому Драгану ножове поранення, про наявність будь-яких підстав для обмови його потерпілим ОСОБА_20 не повідомляв і у судовому засіданні не мав до нього питань. При цьому покази потерпілого ОСОБА_36 співпадають з показами свідка ОСОБА_14 , який повідомив у суді, що бачив, як бійка відбувалась між ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , що саме ОСОБА_20 мав при собі ніж і погрожував його застосуванням, у інших учасники конфлікту ножа свідок не бачив. Речовий доказ складний ніж, було досліджено судом під час судового розгляду, пред`явлено обвинуваченому, який заявив, що цей ніж після бійки йому передав ОСОБА_37 .
До того ж, згідно протоколу огляду від 19.09.2015 року у ОСОБА_8 вилучено речі, зокрема, футболку синього кольору з плямами бурого кольору, походження яких згідно висновку експертизи (л.с.195-198 т.1) не виключається від потерпілого ОСОБА_13 , ніж розкладний з нашаруваннями бурого кольору, походження крові на ножі не виключається від потерпілого ОСОБА_13 згідно висновку експертизи (л.с.215-218 т.1), мобільний телефон Самсунг Дуос, який належав потерпілому ОСОБА_13 .
Суд першої інстанції також цілком вірно зауважив, що під час досудового слідства ОСОБА_8 повністю визнавав свою вину, однак у суді відмовився від своїх показів, наприкінці судового розгляду заявивши, що піддавався психологічному тиску з боку працівників поліції. На початку судового розгляду обвинувачений стверджував, що ніж та мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 йому передав ОСОБА_12 в кареті швидкої медичної допомоги, потім, після допиту в суді свідка ОСОБА_18 , покази якого про те, що жодних розмов або передачі особистих речей (телефонів, ножа чи будь-яких інших) між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 не відбувалось, спростовують цю версію, змінив покази та став стверджувати, що ОСОБА_12 передав йому ці речі у присутності двох повій ще до прибуття карети швидкої.
Також, на думку колегії суддів, не можуть слугувати доказом невинуватості обвинуваченого ОСОБА_8 і покази свідка ОСОБА_16 , на що є посилання у поданих стороною захисту апеляціях. Даний свідок була допитана судом першої інстанції з метою дотримання принципу змагальності за клопотанням обвинуваченого, заявленим наприкінці судового розгляду, та пояснила, що обвинувачений є її знайомим, вона нещодавно звільнилась з місць позбавлення волі, станом на вересень 2015 року займалась проституцією та 19.09.2015 у нічний час доби зі своєю подругою на ім`я ОСОБА_38 , яку знала лише на прізвисько і зараз їй відомо, що тієї вже немає в живих, знаходилась поблизу залізничного вокзалу; до них підійшов ОСОБА_20 з приятелем на ім`я ОСОБА_39 , котрий мав ножове поранення у живіт; на їх прохання ОСОБА_38 викликала швидку, а приятель ОСОБА_20 віддав йому свій телефон і ніж, котрі ОСОБА_20 поклав собі до кишень одягу; хто і кому наносив поранення не знає, слідів крові на одязі не пам`ятає.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав цим свідченням належної критичної оцінки, зазначивши про те, що покази вказаного свідка прямо протирічать показам потерпілого ОСОБА_12 , який будучи допитаним у суді, не повідомляв про те, що він будь-коли після отримання ножового поранення, яке завдав йому ОСОБА_20 , передавав останньому свої чи якісь інші речі, в тому числі ніж. Подібних свідчень потерпілий не давав і під час досудового слідства. До того ж, обвинувачений не просив допитати свідка ОСОБА_16 ні під час досудового слідства, ні протягом усього судового розгляду, а заявив клопотання стосовно її допиту вже перед судовими дебатами, 25.03.2020 року, майже через п`ять років після початку досудового розслідування кримінального провадження 19.09.2015 року та подальшого судового розгляду, відповідно дані цим свідком покази не відкривались стороні обвинувачення при закінченні досудового слідства, а тому не можуть бути доказом у суді.
Що ж стосується доводів обвинуваченого про застосування до нього з боку працівників поліції заходів психологічного впливу, а також про порушення вимог законодавства працівниками поліції, на що є посилання в поданій ним апеляції, на думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження, а натомість спростовуються постановою про закриття кримінального провадження № 0000283 від 04 серпня 2020 року, яка у передбаченому законом порядку не оскаржувалась, не скасована, є чинною і такою, що не викликає сумніву у її законності та об`єктивності.
Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що в судовому засіданні 16.04.2020 року обвинувачений ОСОБА_8 заявив, що під час досудового слідства до нього застосовувались недозволені методи ведення слідства, зокрема, надмірний психологічний тиск з боку працівників міліції, прізвищ та посад або звань яких він не пам`ятає, до слідчого чи прокурора під час досудового слідства не звертався, не вимагав надання медичної допомоги або фіксації недозволених методів тиску. Будь-яких тілесних ушкоджень йому не завдано, заходів фізичного впливу до нього не застосовувалось. Обвинувачений заявляє, що внаслідок психологічного тиску надав покази, зафіксовані під час проведення з ним слідчого експерименту 19.09.2015 року, коли він повністю визнавав вину у вчиненні злочинів за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 121 КК України.
На підставі цих відомостей, отриманих під час судового розгляду, суд першої інстанції своєю ухвалою доручив прокурору Дніпропетровської області провести службову перевірку за фактом застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 недозволених заходів ведення розслідування з боку працівників слідчого відділу Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області (Т.6, а.п.159-160).
Прокуратурою Дніпропетровської області на виконання вищезазначеної ухвали суду 14.05.2020 року було внесено відомості до ЄРДР за № 0000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України та проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні на підставі ч.7 ст. 214, ч.4 ст. 216, ч.1 ст. 218 КПК України доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Полтаві.
З постанови слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_40 від 04 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000283, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.05.2020 року, витікає, що в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не встановлено фактів, які прямо вказують, або у сукупності з іншими доказами можуть підтвердити завдання тілесних ушкоджень або настання тяжких наслідків для будь-кого. Не встановлено й наявності у діях будь-кого ознак складу будь-якого іншого злочину, а тому кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.
Отже, під час проведення досудового розслідування органом ДБР не отримано об`єктивних даних, окрім власної думки, припущень, викладених під час судового розгляду справи обвинуваченим, які б свідчили про факти неправомірних дій окремих співробітників слідчого відділу Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та порушення вимог діючого законодавства при його здійсненні.
Отже, аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показами учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_8 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.
З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що доводи обвинуваченого та його захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами у всій своїй сукупності, а отже вимоги апеляційних скарг останніх про необхідність скасування вироку як винесеного з суттєвими порушеннями процесуальних норм та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, задоволенню не підлягають.
Колегія суддів вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_8 у : вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння; умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів; нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазанала нападу (розбій), та з заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; таємному викраденні чужого майна, скоєному повторно, і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121, п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_8 невмотивовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав. Тому доводи захисника та обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначених у вироку кримінальних правопорушень.
Що ж стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші обставини, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину за ч. 1 ст. 121, п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України не визнав, за ч.2 ст. 185 КК України визнав частково, раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, не працював, будучи працездатним; на обліку у лікаря психіатра не перебував, з 2010 року перебував на обліку лікаря нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання психоактивних речовин, синдром залежності F19.2, з 2012 року ухиляється від нагляду та лікування, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів як обставини, що обтяжують покарання; та відсутність пом`якшуючих покарання обставин. Тож, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання з урахуванням положень ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, з чим повністю погоджується й колегія суддів та вважає, що у даному кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад, а тому доводи прокурора з приводу наявності підстав для скасування вироку суду з ухваленням нового вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінальних правопорушень й призначення обвинуваченому більш суворого покарання є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Виходячи з системного аналізу матеріалів кримінального провадження можливо зробити висновок, що суд першої інстанції під час ухвалення даного обвинувального вироку виходив першочергово з загальних засад кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим було постановлено законне та обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги в даному кримінальному провадженні такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання порядку зарахування обвинуваченому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, колегія суддів враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5ст. 72 КК України(зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, а також того, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року ОСОБА_8 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення лише з часу його затримання згідно протоколу затримання з 07 години 00 хвилин 19 вересня 2015 року по день ухвалення вироку, тобто по 12 травня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, що суперечить наведеному вище, судом апеляційної інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 у строк призначеного покарання підлягає зарахуванню період часу попереднього ув`язнення з 13 травня 2020 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 04 жовтня 2021 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 13 травня 2020 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 04 жовтня 2021 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4