В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальні акти по кримінальних провадженнях № 0002823 від 17.09.2021 та № 0002900 від 22.09.2021 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодруженого, раніше несудимого, із середньою освітою, працюючого в КП "Барвінок", уродженця та фактичного проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку та кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 309 та ч.2 ст. 310 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , порушуючи вимоги ст.ст. 7,12,15 ЗУ "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", маючи умисел на незаконний посів та вирощування рослин коноплі, у встановлений досудовим розслідуванням час, за місцем реєстрації, а саме за надвірним приміщенням, що знаходиться на території житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , незаконно посіяв 62 рослини коноплі, які в подальшому вирощував за вказаною адресою з моменту посіву, зокрема проводив прополювання, прорідження, підживлення та полив, до моменту проведення обшуку 22 вересня 2021року, у ході якого працівниками поліції за вищевказаною адресою були виявлені та вилучені вказані рослини у кількості 62 рослини, які відносяться до рослин роду коноплі та відповідно до Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речови і прекурсорів", включені до списку 3 таблиці 1-"Рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей".

Він же, в порушення вимог ст.ст. 4,6,7 Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, за місцем свого проживання не законно зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, та особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу обіг яких заборонено відповідно до Списку 1 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМ України № 770 від 06.05.2000. Вказані речовини ОСОБА_3 незаконно зберігав до моменту проведення обшуку 22.09.2021, близько 10 год 04 хв, за адресою м. Рівне, вул. Зарічна, 3-А, у ході проведення якого за місцем проживання останнього було виявлено та у подальшому вилучено дві скляні банки об"ємом 0.5 л із вмістом сухої подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою 115,66 г, сім паперових згортків із вмістом сухої подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальноюм масою 17,646, а також два предмети зовні схожі на частини пристрою для паління (у вигляді горловини пляшки з полімерного матеріалу та згортка фольги з наскрізними отворами) із нашаруваннями речовини темно-коричневого кольору, що містилися в середині та на поверхнях вказаних предметів, і вказана речовина темно-коричневого кольору являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстрактом канабісу, загальною масою 0,617 г.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбаччено ч.2 ст. 310 КК України - як своїми умисними діями, які виразились у незаконному посіві або незаконному вирощуванні конопель у кількості пятдесят і більше рослин та кримінальний проступок, який передбачений ч. 1 ст. 309 КК України - як своїми умисними діями, які виразились у незаконнному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Так у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнав повністю, щиро покаявся, кваліфікацію не оспорював та підтвердив факт, що дійсно він за місцем реєстрації, а саме за надвірним приміщенням, що знаходиться на території житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , незаконно посіяв 62 рослини коноплі, які в подальшому вирощував за вказаною адресою з моменту посіву, зокрема проводив прополювання, прорідження, підживлення та полив, до моменту проведення обшуку 22 вересня 2021 року, у ході якого працівниками поліції були виявлені та вилучені вказані рослини. Оскільки він тяжко хворіє, то вирощував вказані рослини для власного вжитку. Крім того, 22.09.2021, близько 10 год 04 хв, за адресою м. Рівне, вул. Зарічна, 3-А, у ході проведення обшуку, в нього працівниками поліції було виявлено та вилучено наркотичний засіб - канабіс, який він зберігав для власного вжитку, без мети збуту. Просить суд суворо його не карати.

Витрати на залучення експертів становлять 4805 грн 36 коп.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Постановою дізнавача сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 від 07.10.2021 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору - канабіс загальною масою 115,66 г, яку упаковано в спецпакет ЕС МВС України № 2180061 та передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 1531 (494).

Постановою дізнавача сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 від 11.10.2021 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження речовину рослинного походження зеленого кольору канабіс, загальною масою 2,530 г, 5,423 г, 5,091 г, речовину рослинного походження зеленого кольору - канабіс загальною масою 0,449 г, 1,898 г, 1,744 г та 0,541 г, нашарування речовини темно-коричневого кольору - екстракт канабісу загальною масою 0,5869 г та 0,0301 г, які упаковано в спецпакет ЕС МВС України № 1664897 та передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 1530 (493).

Постановою дізнавача сектору дізнання Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 від 27.09.2021 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження - 62 рослини зеленого кольору, які відносяться до рослин коноплі - особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено, які упаковано в спецпакет ЕС МВС України № 1664897 та передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 1503 (466).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мали місце, воно містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України, і останній у їх вчиненні винен.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вказані правопорушення відносяться до кримінальних проступків та тяжких злочинів.

Що стосується особи обвинуваченого то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, займається суспільно-корисливою працею, страждає тяжким захворюванням, по місцю роботи характеризується з позитивної сторони.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних діянь, обставини їх вчинення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а обтяжуючих обставин суд не встановив, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання без ізоляції від суспільства в межах санкцій інкримінуємих статтей Кримінального Кодексу України у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушеннь, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку та кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст. 309 КК України - у виді одного року обмеження волі;

за ч.2 ст. 310 КК України - у виді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України - при сукупності кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 починається з часу проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 4805 грн 36 коп.

Речові докази - подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору - канабіс загальною масою 115,66 г, яку упаковано в спецпакет ЕС МВС України № 2180061 та передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 1531 (494); речовину рослинного походження зеленого кольору канабіс, загальною масою 2,530 г, 5,423 г, 5,091 г, речовину рослинного походження зеленого кольору - канабіс загальною масою 0,449 г,1,898 г,1,744 г та 0,541 г, нашарування речовини темно-коричневого кольору - екстракт канабісу загальною масою 0,5869 г та 0,0301 г, які упаковано в спецпакет ЕС МВС України № 1664897 та передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 1530 (493) та 62 рослини зеленого кольору, які відносяться до рослин коноплі - особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено, які упаковано в спецпакет ЕС МВС України № 1664897 та передано на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області по квитанції № 1503 (466), після набрання вироком законної сили - знищити.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1