Справа № 308/6978/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат ОСОБА_3 , на постанову про закриття кримінального провадження,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову дізнавача від 26.08.2021 року про закриття кримінального провадження №0000354 від 19 квітня 2021 року.
Зі змісту скарги вбачається, що у провадженні сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції ГУНИ в Закарпатській області перебували матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0000354 від 19 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
26 серпня 2021 року дізнавач СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 ухвалила постанову якою вищезазначене кримінальне провадження закрито на підставі п. 2, ч.1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності складу злочину.
Заявник вказує, що оскаржувану Постанова отримана ним 29 вересня 2021 року через мобільний додаток Viber яку надіслано дізнавачем СД Ужгородського РУП ГУ Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_5 .
Заявник вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, а тому просить слідчого суддю: Постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції Уляна Дочинець від 26 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження ЄРДР №0000354 від 19 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, скасувати; Витребувати матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0000354 від 19 квітня 2021 року за участю заявника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 1988 р.н. за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України; Витребувати матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0000320 від 07 вересня 2021р. за участю заявника ОСОБА_8 1941 р.н. та ОСОБА_7 , 1988 р.н. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.
Дослідивши матеріали скарги, та додані до мені матеріали слідчий суддя вважає, що така підлягає поверненню, у зв`язку із наступним:
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Так, серед засобів захисту прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження є звернення до суду, в якому міститься вимога зацікавленої особи про захист свого права або законного інтересу, що підлягає розгляду та вирішенню в установленому законом порядку.
Кримінальним процесуальним законом встановлені вимоги щодо такого звернення.
Так, згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення,дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169цього Кодексу,а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, -заявником, потерпілим,його представником чи законним представником,підозрюваним,його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження,володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою,права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2)рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування -потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3)рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження -заявником, потерпілим,його представником чи законним представником; 4)рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи-заявником,потерпілим,його представником чи законним представником,підозрюваним,його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5)рішення прокурора,слідчого,дізнавача про відмову у визнанні потерпілим-особою,якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;7)рішення слідчого,дізнавача,прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових)дій,негласних слідчих(розшукових)дій -особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання,її представником,законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39цього Кодексу,-підозрюваним, його захисником чи законним представником,потерпілим,його представником чи законним представником; 9-1)рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим,дізнавачем,прокурором підчас досудового розслідування -особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником,законним представником чи захисником; 10)повідомлення слідчого,дізнавача,прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину,але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом-підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
З матеріалів скарги вбачається, що така подано від імені скаржника ОСОБА_2 адвокатом, ОСОБА_3 , ним же і підписана.
На підтвердження повноважень до скарги додано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_3 , та ордер. Проте, зі змісту ордеру вбачається, що такий видано на надання правової допомоги ОСОБА_9 , адвокатом ОСОБА_3 , а не ініціатору звернення ОСОБА_2 .
Разом із тим, до скарги не додано документів на підтвердження повноважень ОСОБА_3 діяти від імені та в інтересах заявника ОСОБА_2 .
Повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, відповідно до ст.. 50 КПК України, підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 у справі № 752/11464/16-к встановив, що пункт 2 частини першої статті 50 КПК визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого пунктом 1, - захисник надав хоча б один з документів, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті.
Так, як вказано вище, адвокатом ОСОБА_3 , яким підписано дану скаргу на підтвердження своїх повноважень, щодо представництва саме ОСОБА_2 , жодних документів не надано.
Разом із тим, слідчий суддя, звертає увагу на те, що тільки належним чином оформлені ордер, договір на надання правової допомоги є належною та достатньою підставою для представництва інтересів як довірителя, так і підзахисного.
Аналогічні правові висновки були зроблені в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.03.2019 року у справі № 760/650/18 від 21.03.2019 року.
Слідчим суддею встановлено, що підписант не підтвердив свої повноваження, оскільки до матеріалів скарги відповідно до статті 50 вказаного Кодексу, не додано ордеру, договору про надання правової допомоги свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
У висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, наведеному в постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 648/3629/17, зазначено відповідно до чинного національного законодавства повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених п. 2 ч. 1ст. 50 КПК України, а саме: або ордер, виданий відповідно доЗакону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги».
Отже, для підтвердження повноважень захисника адвокат має надати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та один із документів, зазначених у п. 2 ч. 1ст. 50 КПК України, й такі документи, як вбачається з ч. 5ст. 396 КПК Україниповинні бути оформлені належним чином. Зокрема, під час перевірки копій документів, що підтверджують повноваження захисника на предмет їх відповідностіст. 50 КПК України, слід брати до уваги правила засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом № 55 Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року (далі - Національний стандарт), Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5(далі - Правила), інструкціями з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та іншими нормативно - правовими актами. Наведене узгоджується із висновком Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, який вказано в ухвалі від 15 липня 2019 року у справі № 522 /12089 /14-к.
Слід зазначити також, що пунктом 2 ч. 1ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Слідчий суддя, враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Крім того, зі змісту скарги вбачається, що потерпілим у кримінальному провадженні, яке було закрито 26 серпня 2021 року постановою дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 зазначено ОСОБА_9 . Разом із тим, з наявних матеріалів скарги, процесуальний статус особи, що звернулася зі скаргою на вказану постанову про закриття кримінального провадження - ОСОБА_2 , встановити не є можливим.
При цьому, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 10 КПК не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. З вказаних принципів КПК вбачається відсутність обов`язку суду на збирання доказів з власної ініціативи, обов`язок надання доказів на підтвердження обставин на які посилаються сторони покладається на них, зокрема і в частині долучення до скарги відомостей щодо повноважень на представництво інтересів у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що КПК України не передбачає заборон щодо повторного подання відповідної скарги у випадку її оформлення з дотриманням відповідних норм діючого законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа,яка немає права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду.
Враховуючи викладене, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», керуючись ст. ст.303,304 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_3 , на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,- повернути особі яка її подала.
Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1