Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/2708/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростень Житомирської області кримінальне провадження № 0000132 від 21.04.2021 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зубівщина Коростенського району Житомирської області, українець, громадянин України, іовіта вища, одружений, на утриманні осіб не має, не інвалід, не працює, не депутат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

в скоєнні кримінального правопорушення ( проступку) передбаченого ч.1 ст. 126 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2021 року близько 12 години 04 хвилини ОСОБА_5 перебуваючи на порозі вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 , умисно , на грунті раптово виниклих неприязних відносин , під час конфлікту, наніс потерпілому , а саме старшому інструктору об"єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_4 , який прибув згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №18 від 12.03.2021 з метою вручення повістки його сину для проходження медичної комісії, один удар лівою ногою в область паху, чим завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному завданні удару , який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 126 КК України.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1ст.337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину не визнав, заперечував обставини викладені в

обвинувальному акті, ствердив, винним себе не вважає, а навпаки, ОСОБА_4 ногою притримував двері квартири і не надавав можливість їх закрити.
Однак, не дивлячись на такі покази обвинуваченого, його вина в скоєнні даного проступку підтверджується показами потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що раніше мав конфлікт з обвинуваченим через те, що приїздив до с. Мала Зубівщина Коростенського району , щоб оповістити його сина про необхідність з"явитися до військкомату для проходження медичної комісії. В березні 2021 року він разом із водієм ОСОБА_7 отримали наказ про необхідність оповіщення громадян. З цією метою вони прибули до будинку АДРЕСА_3 з метою оповістити сина обвинуваченого та вручити йому повістку. Двері відчинила дружина обвинуваченого. Коли він намагався роз"яснити , щоб син з"явився до військкомату та приніс копії документів , оскільки має малолітню дитину, то вийшов ОСОБА_5 став висловлюватись нецензурною лайкою та наніс йому удар в область паху.
Свідок ОСОБА_8 ствердив суду, що згідно наказу військового комісаріату він разом із ОСОБА_4 на початку березня 2021 року прибув до будинку АДРЕСА_3 шосе з метою оповіщення молодих людей про необхідність з"явитися до військкомату для проходження медичної комісії. Вони постукали до квартири АДРЕСА_4 , двері відчинила дружина обвинуваченого і пояснила, що у їх сина народилася дитина. ОСОБА_4 намагався пояснити , що необхідно принести до військкомату копії документів . В цей час вийшов ОСОБА_5 , став сваритися на дружину, наніс удар ногою в область паху ОСОБА_4 та закрив двері. Про даний випадок вони доповіли керівництву, ОСОБА_4 поїхав до травматологічного пункту, оскільки від удару мав фізичний біль в області паху.
Аналогічні покази дала свідок ОСОБА_9 , якій про скоєне стало відомо зі слів потерпілого та свідка ОСОБА_10 . В той день вона також приймала участь в оповіщенні, але в іншому місці.
Свідок ОСОБА_11 дав показання в судовому засіданні про те, що дійсно на виконання Указу Президента проводились заходи по оповіщенню призивників. Їм було видано наказ про оповіщення , ОСОБА_4 мав право і зобов"язаний був проводити оповіщення по вул. Білокоровицьке шосе в м. Коростені. Під час оповіщення працівники перебували у військовій формі.
Показання свідків є ідентичними за своїм змістом, в логічній послідовності розкривають мотив та спосіб вчинення проступку , не містять суттєвих суперечностей та доповнюються іншими зібраними по справі документами.
Таким чином, у судовому засіданні потерпілий стверджував, що обвинувачений наніс йому удар ногою в область паху, від чого терпів фізичний біль. Обвинувачений стверджував, що він лише відштовхнув потерпілого, оскільки останній ногою притримував двері та перешкоджав йому закрити двері квартири, в якій перебували малолітні внуки.
Факт навмисного нанесення обвинуваченим удару потерпілому і спричинення таким чином йому фізичного болю судом перевірено дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме письмовими доказами, що були зібрані в ході досудового розслідування, які повністю узгоджуються з поясненнями свідків, потерпілого та підтверджують скоєння ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення.
Суд не приймає до уваги твердження свідка ОСОБА_12 про те, що вона не бачила моменту нанесення удару потерпілому її чоловіком , оскільки вони повністю спростовані показами свідка ОСОБА_8 та матеріалами відеофіксації, з якого видно як саме ОСОБА_5 наносить удар в область паху потерпілому ОСОБА_4 .
Протоколом прийняття заяви про кримінальне провадження від 13.03.2021 підтверджується, що 13.03.21 в будинку АДРЕСА_3

ОСОБА_4 під час виконання ним службових обов"язків по оповіщенню населення було нанесено удар ногою в область паху, від якого він терпів фізичний біль.
Згідно довідки травмпункту від 13.03.2021 року у ОСОБА_4 виявлено діагноз " забій мошонки".
Дослідивши в судовому засіданні протокол тимчасового вилучення майна від 21.04.2021 та протокол огляду речей, оглянувши диск із записом вказаних подій , суд ще раз переконався як саме обвинувачений ОСОБА_5 наніс удар в область паху потерпілому ОСОБА_4 .
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого та його захисника про те, що діагноз "забій мошонки" не відповідає факту нанесення удару, оскільки даний факт мав місце, умислом обвинуваченого було охвачено нанесення удару в нижню частину тіла потерпілого з метою спричинити фізичний біль.
Частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України кримінальну відповідальність встановлено за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Суб"єктивна сторона аналізованого складу злочину може характеризуватись лише виною у формі умислу, оскільки конструкція диспозиції ч.1ст.126 КК України вказує на те, що кримінальна відповідальність за цією статтею настає лише за умисне завдання удару.
У свою чергу, з об"єктивної сторони зазначений злочин характеризується тим, що ним охоплюються дії, які полягають у завданні удару, побоїв, вчиненні інших насильницьких дій. Обов"язковою ознакою об"єктивної сторони злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України є настання суспільно небезпечного наслідку - фізичного болю. При цьому, відповідальність за ч.1ст.126 КК України настає, якщо згадані вище насильницькі дії не спричинили тілесних ушкоджень, оскільки у протилежному випадку кримінальна відповідальність наставатиме за іншими статтями КК України.
Відповідно до висновку акту судово-медичного дослідження від 13.03.2021 у обстежуваного будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень не виявлено .Згідно представлених документів встановлено діагноз забій мошонки. Даний діагноз до уваги експертом не приймається на предмет встановлення ступеня тяжкості в звязку з відсутністю інших затребуваних медичних документів.
Під фізичним болем розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло. Фізичний біль, як ознака, із якою закон пов"язує підставу кримінальної відповідальності має суб"єктивно- об"єктивний характер. Попри надання переваги суб"єктивній складовій як відчуття болю потерпілим, ця ознака має оцінюватись у сукупності із іншими ознаками та доказами, які можуть дати змогу оцінити ознаку фізичного болю з об"єктивної точки зору. Так, довідкою травмпункту та показами свідка ОСОБА_8 об"єктивно доведено, що ОСОБА_4 терпів фізичний біль.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення проступку, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів по кримінальному провадженню , оскільки повідомлення про підозру та обвинувальний акт є неконкретизованими, суд безпідставно відмовив у виклику лікаря уролога для роз"яснення частин тіла.
Суд не погоджується з позицією захисту, оскільки таке роз"яснення міститиме елементи натуралізації, що вплине на права потерпілого .
Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України , міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України .
Невизнання обвинуваченим своєї вини та клопотання про визнання доказів недопустимими суд розцінює як намагання ухилитися від відповідальності за скоєне.
Обставин, що пом"якшують або обтяжують покарання , не встановлено .
Як особа ОСОБА_5 є особою працездатного віку, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступок), обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд обирає вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, у виді громадських робіт, оскільки обвинувачений є працездатною особою, на даний час офіційно не працює і таке покарання є справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід не обирався. Арешт на майно не накладався .
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.126 КК України, і призначити йому покарання у виді 100 ( ста) годин громадських робіт.
Речові докази :
повістка, копія витягу з наказу від 24.12.2020 №34, функціональні обов"язки старшого інструктора відділення рекрутингу та комплектування прапорщика ОСОБА_4 , копія витягу з наказу№18 від 12.03.2021 "Про організацію оповіщення призовників для проходження медкомісії у 1 кварталі 2021, копія іменного списку явки призовників на призовну комісію та оптичний диск для лазерних систем зчитування інформації марки "Аріта" DVD-R 16Х, об"ємом пам"яті 4,7 Gb залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1