Номер провадження:1-в/521/530/21
УХВАЛА
13 грудня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, в режимі відеоконференції (дистанційного судового засідання) клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В :
До Малиновського районного суду м. Одеси з ДУ «Одеська виправна колонія (№14) надійшло від засудженого ОСОБА_4 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З клопотання засудженого вбачається, що він засуджений 14.04.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, свою вину у скоєному злочині повністю визнав, в ході досудового та судового слідства активно сприяв розкриттю злочину, має тяжку хворобу «Гепатит С» потрібує у спеціалізованому лікування та харчуванні, за час відбування покарання порушень та стягнень не має, у зв`язку з чим просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання засудженого у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та працею.
Засуджений, просив суд звільнити його умовно-достроково на не відбутий строк.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання засудженого, задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У відповідності до ст. 152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , на час подання клопотання дійсно відбув більше двох третин призначеного судом покарання, відбуває покарання за умисний тяжкий злочин, що є однією з формальних підстав для умовно-дострокового звільнення.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Питання умовно-дострокового звільнення врегульовані ст. 81 КК України відповідно.
Порядок застосування зазначених норм права було роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Аналогічна позиція викладена у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
У абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» міститься вимога до суду ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З огляду на необхідність всебічного та повного з`ясування обставин справи та доводів засудженого, судом було ретельно перевірено характеризуючи дані про особу ОСОБА_4 під час відбування покарання, шляхом дослідження матеріалів долучених до клопотань, які свідчать, що ОСОБА_4 характеризується посередньо.
ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходився з 06.05.2019 року. Під час тримання в Одеській УВП (№ 21) з 06.05.2019 року по 07.08.2020 року характеризувався негативно, до дисциплінарної відповідальності притягувався 2 (два) рази, заохочень не мав. 07.08.2020 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» міста Одеса, був розподілений до відділення СПС № 14. За час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований.
Об`єктивних даних, які б переконували суд у тому, що ОСОБА_4 довів своє виправлення ставленням до праці, суду надано не було.
Таким чином, суддя вважає, що звільнення від відбування покарання умовно-достроково, з огляду на притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, відсутності достовірних належних даних щодо офіційного залучення до праці, та аналізу його поведінки та даних про особу за весь період відбування покарання, не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.81КК України, ст.ст. 537, 539, 392 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суд , -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Апеляційна скарга може бути подана протягом семи днів з дня оголошення ухвали, для особи, яка перебуває під вартою, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1