єдиний унікальний номер справи 546/684/21
номер провадження 1-кп/546/96/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Решетилівка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.05.2021 за №0000328 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм в ТОВ «Експрес Вантаж», який не є особою з інвалідністю, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.122 КК України, -

встановив:

03 травня 2021 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_4 , проїжджаючи на власному автомобілі «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , на узбіччі ґрунтової дороги в с. Сухорабівка Полтавського району Полтавської області, побачив свою дівчину ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на ґрунті ревнощів і раптово виниклих особистих неприязних відносин, вступив в конфлікт з останнім, під час якого у нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс ОСОБА_6 один удар в груди, після якого останній впав, та ще чотири удари по обличчю: три удари кулаком правої руки та один - ногою, чим заподіяв останньому відповідно до висновку судово медичної експертизи №242 від 08.06.2021 тілесні ушкодження у вигляді: перелому лицьового скелету справа, перелому передньої, латеральної та верхньої стінки правої верхньощелепної пазухи із зміщенням в середину пазухи на рівні передньої стінки, на рівні латеральної стінки, перелому очної частини правої вилецевої кістки та перелому латеральної стінки правої орбіти, субконьюктивального крововиливу правого ока, міопії слабого ступеня обох очей, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України при зазначених вище обставинах визнав частково, пояснив, що 02 травня 2021 року він зі своєю дівчиною ОСОБА_9 святкували Паску біля річки в с. Сухорабівка. Через деякий час вони приїхали в центр села до магазину. Там до них постійно підходив ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, а вони просили його відійти. Через деякий час він від`їхав додому по своїх справах, а його дівчина залишилася біля магазину з знайомими дівчатами. Коли він повернувся до магазину, то його дівчини вже не було. Він поїхав в напрямку її дому та через деякий час побачив ОСОБА_9 з ОСОБА_6 , який тримав її за руку. Він зупинив автомобіль, підійшов до них та запитав що тут відбувається, на що ОСОБА_6 зробив крок йому назустріч з витягнутими руками. Після цього він наніс ОСОБА_6 один удар правою рукою в область обличчя, а той впав на землю, де був щебінь та каміння. Зазначив, що травми у ОСОБА_6 могли виникнути саме через падіння правим боком обличчя на каміння. На запитання відповів, що алкогольних напоїв не вживав, оскільки був за кермом. Про те, що ОСОБА_6 неповнолітній, він знав, проте через емоційний стан наніс йому сильний удар. Цивільний позов визнав частково.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України при вищезазначених обставинах також підтверджується:

показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що 02 травня 2021 року він відпочивав біля магазину з друзями за столиками в центрі с. Сухорабівка. Через деякий час до нього підійшла ОСОБА_9 , яка попросила провести її додому, на що він погодився. Через деякий час їх на автомобілі наздогнав ОСОБА_4 , який вдарив його кулаком в груди, після чого він впав на землю та йому стало важко дихати. Потім, тримаючи його лівою рукою за одяг, наніс ще три удари правою рукою по обличчю. Коли він намагався підвестися, то ОСОБА_4 наніс один удар носком правої ноги в область обличчя. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_9 сіли в автомобіль та поїхали. Побачивши, що автомобіль почав розвертатися, він підвівся та побіг додому. На наступний день йому стало погано після чого він звернувся за допомогою до лікарів. На запитання відповів, що спиртних напоїв він в той день не вживав;

висновком експерта №242 від 08.06.2021, за яким по даних медичної документації у потерпілого ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: перелом лицьового скелету справа, перелом передньої, латеральної та верхньої стінки правої верхньощелепної пазухи із зміщенням в середину пазухи на рівні передньої стінки, на рівні латеральної стінки, перелом очної частини правої вилецевої кістки та перелому латеральної стінки правої орбіти, субконьюктивального крововиливу правого ока, міопія слабого ступеня обох очей; виявлені тілесні ушкодження відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня; виявлені тілесні ушкодження могли виникнути 03 травня 2021 року; виявлені тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту; виявлені тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, на які вказує підекспертний, тобто від неоднократних ударів кулаками і одного удару ногою; дані судово медичної експертизи не протирічать положенню, на яке вказує підекспертний, тобто лежаче; при судово медичній експертизі не виявлено тілесних ушкоджень, які б вказували на можливу боротьбу чи самооборону (а.к.п. 120-122);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27.05.2021 з фототаблицями до нього, де в присутності понятих потерпілий ОСОБА_6 в деталях розповів та показав на статистові, зокрема, як ОСОБА_4 наносив йому один удар рукою в область грудей та удари руками та один удар ногою в область голови (а.к.п.а.к.п. 123-124, 125-129);

висновком судово медичного експерта №236 від 28.05.2021, відповідно до якого матеріали слідчого експерименту від 27.05.2021 за участю потерпілого ОСОБА_6 відповідають даним судово медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п. 120-122);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2021 з фототаблицями до нього, де в присутності понятих ОСОБА_4 на місці події (на ґрунтово щебеневій дорозі в с. Сухорабівка Полтавського району Полтавської області) показав, як в 03.05.2021 близько 02 год. 00 хв. він наніс удар долонею правої руки ОСОБА_6 в область голови, від якого той упав на землю (а.к.п.а.к.п. 132-133, 134-136);

висновком судово медичного експерта №264 від 16.06.2021, відповідно до якого матеріали слідчого експерименту, проведеного 15.06.2021 за участю підозрюваного ОСОБА_4 відповідають в частині, що він наносив удари і не відповідають в кількості і механізмі даним судово медичної експертизи № 242 від 08.06.2021 потерпілого ОСОБА_6 ; матеріали слідчого експерименту від 27.05.2021 за участю потерпілого ОСОБА_6 відповідають даним судово медичної експертизи № 242 від 08.06.2021 потерпілого ОСОБА_6 ; тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 , а саме множинний перелом правого вилицево альвеолярного комплексу та передньої стінки орбіти зі зміщенням, ЗЧМТ, струс головного мозку, субконьюктивальний крововилив правого ока утворились в результаті нанесення ударів (а.к.п. 137-138);

протоколом одночасного допиту підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 від 25.06.2021, відповідно до якого обвинувачений визнав факт нанесення удару потерпілому, проте стверджував, що наніс лише один удар (а.к.п. 139-140);

висновком експерта від 21.07.2021 №СЕ-19/117-21/8166-ПС, відповідно до якого комунікативна діяльність ОСОБА_6 у процесі проведення слідчого експерименту від 27.05.2021, а саме подій, що відбувалися з ним 03.05.2021 близько 02 год. у с. Сухорабівка Полтавського району Полтавської області за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, характеризується наявністю усталено виражених індивідуально психологічних особливостей: вираженою діалоговою активністю та ініціативністю, стійким вольовим контролем за своєю комунікативною поведінкою. Повідомлення ОСОБА_6 є змістовно розширеними категоричними твердженнями, що мають розширення змісту завдяки ініціативним уточненням, поясненням власної поведінки в моменти, що відносяться до перебігу подій, відсутністю відходу від суті запитань. Невербальні засоби спілкування ОСОБА_6 не властиві для змушеної спонуки для спілкування в ситуації даної слідчої дії та у своїй більшості виконують функцію додаткового смислового навантаження. При проведенні 27.05.2021 слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , у його комунікативній поведінці констатуються психологічні особливості, що властиві для самостійної реконструкції подій (а.к.п. 141-148);

висновком експерта від 21.07.2021 №СЕ-19/117-21/8161-ПС, відповідно до якого комунікативна діяльність ОСОБА_4 у процесі проведення слідчого експерименту від 15.06.2021, а саме подій, що відбувалися за його участю 03.05.2021 близько 02 год. у с. Сухорабівка Полтавського району Полтавської області за фактом нанесення підозрюваним ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , характеризується наявністю усталено виражених індивідуально психологічних особливостей: вираженою діалоговою активністю та ініціативністю, стійким вольовим контролем за своєю комунікативною поведінкою. Повідомлення ОСОБА_4 є змістовно розширеними категоричними твердженнями, що мають розширення змісту завдяки повідомленням про власний емоційний стан, відсутністю відходу від суті запитань. Невербальні засоби спілкування ОСОБА_4 не властиві для змушеної спонуки для спілкування в ситуації даної слідчої дії та у своїй більшості виконують функцію додаткового смислового навантаження. При проведенні 15.07.2021 (вірно 15.06.2021) слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 , у його комунікативній поведінці констатуються психологічні особливості, що властиві для самостійної реконструкції подій. У додатку №1 зазначено, що ОСОБА_4 зазначив, що вдарив потерпілого долонею правої руки (а.к.п. 151-158).

Дослідивши та проаналізувавши докази по даному кримінальному провадженню, що надані на засадах змагальності та диспозитивності, і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 122 КК України.

Враховуючи обстановку та обставини вчинення кримінального правопорушення, виходячи з сукупності досліджених доказів у справі, зокрема, і висновки судово-медичної експертизи, не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в межах пред`явленого обвинувачення (ч.1 ст.122 КК України), зокрема в частині механізму отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, суд розцінює як спосіб захисту від висунутого обвинувачення, що випливає з положень ст.63 Конституції України та процесуальних прав обвинуваченого.

Суд приймає до уваги висновок судово-медичної експертизи №242 від 08.06.2021 щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , оскільки експерт прийшов до відповідних висновків, виходячи з огляду підекспертного ОСОБА_6 06.06.2021, в ході якого було виявлено в області правого надбрів`я і на нижньому повіці правого ока горизонтально орієнтовані поперечні рубці довжиною по 2 см. Подібний рубець є на слизовій оболонці в області переходної складки довжиною 3 см. М`які тканини обличчя набряклі, ущільнені. Обличчя асиметричне за рахунок припухлості правої щоки. Крім цього експертом враховано медичну документацію, зокрема карту стаціонарного хворого №7123 на ім`я ОСОБА_6 з 03.05.2021 по 20.05.2021. Вказані обставини по суті узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин та механізму нанесення йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень 03.05.2021 року і їм не суперечать.

Детально проаналізувавши висновок експерта (судово-медичної експертизи) №242 від 08.06.2021 року про те, що із карти стаціонарного хворого №7123 Полтавської обласної клінічної лікарні ОСОБА_6 у нього виявлені тілесні ушкодження: перелом лицьового скелету справа, перелом передньої, латеральної та верхньої стінки правої верхньощелепної пазухи із зміщенням в середину пазухи на рівні передньої стінки, на рівні латеральної стінки, перелом очної частини правої вилецевої кістки та перелому латеральної стінки правої орбіти, субконьюктивального крововиливу правого ока, міопія слабого ступеня обох очей, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, які не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту та не могли виникнути від одного удару рукою, суд вважає, що в ході судового розгляду було спростоване твердження обвинуваченого про те, що травми правої сторони обличчя потерпілого могли виникнути від падіння на камінь.

Суд також приймає до уваги висновки судово-медичних експертиз №236 від 28.05.2021 року (за матеріалами слідчого експерименту від 27.05.2021 за участю потерпілого ОСОБА_6 ) та №264 від 16.06.2021 року (за матеріалами слідчого експерименту від 15.06.2021 за участю підозрюваного ОСОБА_4 ), оскільки вони повністю узгоджуються з показаннями потерпілого щодо кількості нанесення йому ударів обвинуваченим в область обличчя. Також дані висновки судово-медичних експертиз спростовують показанням обвинуваченого ОСОБА_4 щодо кількості нанесених ударів потерпілому ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що 02 травня 2021 року вони з ОСОБА_4 , який є її хлопцем, відпочивали біля річки. Близько 23 години вони приїхали до центру села, де до них неодноразово підходив ОСОБА_6 , який був в стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час ОСОБА_4 сказав їй, що поїде до дому по своїх справах та скоро повернеться. Не дочекавшись його, вона вирішила їхати йти додому, а десь через 300 м її наздогнав ОСОБА_6 і почав хапати за руки. Потім приїхав ОСОБА_4 та вдарив один раз правою рукою ОСОБА_6 по обличчю. Чи падав той від удару вона не бачила, оскільки після цього вони поїхали звідти.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 , оскільки вона є дівчиною обвинуваченого ОСОБА_4 і прямо зацікавлена в результатах розгляду кримінального провадження щодо нього. Крім того її показання щодо обставин події, в своїй сукупності, суперечать послідовним показанням потерпілого ОСОБА_6 щодо характеру та механізму заподіяння йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в область грудної клітки та обличчя, а також висновкам судово-медичних експертиз, які були досліджені в ході судового розгляду справи.

Також суд не приймає посилання обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 на те, що зі слухів їм відомо, що потерпілому після вказаних подій хтось наніс тілесні ушкодження на мосту в с. Сухорабівка, оскільки дані обставини не були підтверджені жодним доказом.

Так само не знайшла свого підтвердження та обставина, що ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, на що посилався в своїх пояснення обвинувачений та свідок.

Жодних клопотань від сторони захисту в тому числі щодо виклику свідків, до суду не надходило.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд вважає добровільне відшкодування завданого збитку, чого сторона потерпілого не заперечувала.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Частинами 1, 2 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує положення статті 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів, обвинувачений офіційно працевлаштований, його позитивну характеристику за місцем роботи у ТОВ «Експрес Вантаж» (а.к.п.118), на обліках у лікаря нарколога, лікаря психіатра та лікаря фтизіатра не перебуває, добровільне відшкодування обвинуваченим завданого збитку в сумі 50000,00 грн, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, те, що в судових дебатах обвинувачений просив вибачення у потерпілого та законного представника потерпілого, що однак не може розцінюватися судом як факт щирого каяття у вчиненні злочину, з огляду на його заперечення щодо обставин та механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, думку потерпілого та законного представника, які на суворому покаранні не наполягали та погоджувались із думкою прокурора про призначення покарання у виді двох років обмеження волі, те, що потерпілий є неповнолітнім, про що знав обвинувачений.

Також суд приймає до уваги висновки досудової доповіді, складеної старшим інспектором Полтавського районного сектору №7 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_12 , відповідно до якої результати оцінки правопорушника ОСОБА_4 показали середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а отже, ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення є середньою. Рівень ризику небезпеки для суспільства середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе. Застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.к.п.99-100)
Суд також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №302/904/16-к, відповідно до якого загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи сукупність цих обставин, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі в межах санкції даної статті із застосуванням положень ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підготовчому судовому засіданні поданий цивільний позов, який прийнятий судом до розгляду, неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в якому цивільний позивач просив стягнути з цивільного відповідача майнову шкоду у розмірі 7470, 98 грн та моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн. Щодо моральної шкоди позивач зазначив, що внаслідок завданих ОСОБА_4 тілесних ушкоджень було порушено нормальні життєві зв`язки позивача через неможливість продовження активного громадського життя, шрам, який залишився після побиття є і на сьогодні предметом насмішок його знайомих та викликає негативне естетичне вираження. Травми, які були заподіяні, не дають можливості позивачу у майбутньому бути льотчиком, яким він мріяв стати з дитинства і навчався на нього у Кременчуцькому льотному коледжі Харківського національного університету внутрішніх справ, оскільки дана робота пов`язана з великим фізичним та психоемоційним навантаженням, а тому за станом здоров`я він вже не може ним стати. Також вказаним злочином було завдано психологічну травму, що проявляється у щоденних думках та спогадах, потребі уникання аналогічних обставин, насторозі, тривозі, емоційних та тілесних реакціях при згадуванні тощо (а.к.п. 38-41).
Цивільний відповідач 10 листопада 2021 року надіслав суду відповідь на відзив з додатками, у якому позов визнав частково, щодо моральної шкоди посилався на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що фактичний розмір заявленої до стягнення моральної шкоди може бути визначений судом за допомогою загальновідомої методики проф. ОСОБА_13 , яка рішенням про державну реєстрацію від 03.03.2010 була включена до Реєстру за реєстраційним кодом 14.1.04 «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань». Вказав, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди необхідно врахувати майновий стан особи, яка завдала шкоду, а саме те, що ОСОБА_4 не працює, рухоме та нерухоме майно відсутнє. Позивач ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв протиправні дії проти ОСОБА_9 в результаті чого отримав тілесні ушкодження. Судово психологічна експертиза у справі не призначалася, а цей доказ є переважним. Відповідач частково відшкодував матеріальну шкоду позивачу в розмірі 50000,00 грн. Враховуючи вищевикладене відповідач позов в частині матеріальної шкоди в розмірі 7470,98 грн визнав повністю, а в частині відшкодування моральної шкоди частково на суму 10800 грн (а.к.п.а.к.п. 81-8, 84-94).
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
На підтвердження отриманих травм та понесених витрат, позивачем було надано копії медичної документації та фіскальних чеків про придбання медичних препаратів та витрати на транспорт під час лікування на загальну суму 7470 гривень 98 копійок (а.к.п.42-48, 51-55).

Обвинуваченим ОСОБА_4 позов ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди було визнано в повному обсязі.

З огляду на зазначене цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 7470, 98 грнпідлягає до задоволення.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час судового розгляду було встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 є курсантом третього курсу навчальної групи ТМдбср-19-1 Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю 272 Авіаційний транспорт, освітньо кваліфікаційний рівень молодший спеціаліст, ОПП Технічне обслуговування повітряних суден і двигунів, денної форми навчання.

Суд зазначає, що відповідно до висновку експерта №242 від 08.06.2021 по даних медичної документації у потерпілого ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодженні: перелом лицьового скелету справа, перелом передньої, латеральної та верхньої стінки правої верхньощелепної пазухи із зміщенням в середину пазухи на рівні передньої стінки, на рівні латеральної стінки, перелом очної частини правої вилецевої кістки та перелому латеральної стінки правої орбіти, субконьюктивального крововиливу правого ока, міопія слабого ступеня обох очей; виявлені тілесні ушкодження відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня, як наслідок, поза розумним сумнівом, потерпілий відчував сильний фізичний біль та переносив душевні страждання, переживання, відчував та зазнавав фізичні незручності та психологічний дискомфорт, даною подією були порушені його актуальні життєві плани, він був змушений вживати додаткові зусилля для організації свого життя після отриманих тілесних ушкоджень та відновлення свого стану здоров`я, не міг певний час не відвідував коледж, те, що на час заподіяння йому тілесних ушкоджень йому було лише 17 років. Внаслідок отриманих ушкоджень, на обличчі потерпілого залишилися рубці, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №242 від 08.06.2021. Крім того як вбачається із консультаційного висновку спеціаліста окуліста від 11.08.2021 у потерпілого було встановлено погіршення зору на праве око Д=0,6, що в сукупності з висновком експерта №242 від 08.06.2021 дає підстави для висновку, що це об`єктивно може бути наслідком завданих йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 . Отримані травми можуть вплинути на майбутні кар`єрні плани потерпілого, з огляду на обрану ним професію.

Щодо посилання цивільного відповідача у відзиві на визначення моральної шкоди судом за допомогою методики проф. ОСОБА_13 слід зазначити, що 29 січня 2016 року рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України методика ОСОБА_13 про визначення розміру відшкодування моральної шкоди була виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз та внесена до Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури.
Також судом не приймаються посилання у відзиві цивільного відповідача на те, що судово психологічна експертиза у справі не призначалася, оскільки призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, а таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду.
Твердження цивільного відповідача у відзиві на позов про те, що він не працює, спростовується його ж показаннями, наданими в судовому засіданні, в яких він повідомив, що на даний час він працює водієм у ТОВ «Експрес Вантаж», а отже отримує дохід та має змогу відшкодувати завдану шкоду. Відносно пояснень ОСОБА_4 про те, що його робота носить сезонний характер і його можуть незабаром звільнити, слід зазначити, що він є здоровим, працездатним та має можливість працевлаштуватись у іншому місці.

В сукупності вищевикладених обставин, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також можливості реального відшкодування моральної шкоди потерпілому обвинуваченим, характеру та часу моральних і душевних страждань потерпілого, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_14 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, частково і стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_15 80000 (вісімдесят тисяч) грн.

В зв`язку з цим позов потерпілого ОСОБА_14 слід задовольнити частково.

По кримінальному провадженню маються витрати на залучення експерта: за проведення судової психологічних експертиз від 21.07.2021 №СЕ-19/117-21/8166-ПС в сумі 2745,92 грн та від 21.07.2021 №СЕ-19/117-21/8161-ПС в сумі 2745,92 грн, а всього на загальну суму 5491 грн. 84 коп. (а.к.п. а.к.п. 141-148, 151-158).

Вказані витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. З огляду на те, що до кожної з вищевказаних експертиз експертною установою додані належно оформлені довідки про витрати на проведення експертиз з указанням їх складності, кількості використаних експертогодин та вартості однієї експертогодини та визначена загальна сума вартості проведення кожної з вищевказаних експертиз і кожна довідка підписана уповноваженими особами експертної установи, суд вважає дані витрати доведеними належним чином.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням (злочином) 7470 (сім тисяч чотириста сімдесят) грн 98 коп. та моральну шкоду у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) грн, а всього 87470 (вісімдесят сім тисяч чотириста сімдесят) грн 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта за проведення судової психологічних експертиз від 21.07.2021: №СЕ-19/117-21/8166-ПС в сумі 2745,92 грн та №СЕ-19/117-21/8161-ПС в сумі 2745,92 грн, а всього на загальну суму 5491 грн. 84 коп.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1