Справа № 445/234/21
Провадження № 1-кп/445/73/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000949 від 24.12.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працюючого на посаді агронома ТзОВ «Княжі Лани», раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 24.12.2020, приблизно о 16:50 год. керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Січових Стрільців, поблизу будинку № 28в у м. Золочеві Львівської області в напрямку до центру міста, допустив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої настала смерть потерпілої ОСОБА_9 .
Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав повністю. Надав покази, що 24.12.2020, близько 17 год. він їхав із дому в сторону центру міста Золочева, надворі було темно, падав дощ, а вуличне освітлення ще не працювало. В якийсь момент він відчув удар, зупинив автомобіль, вийшов та побачив, що на дорозі лежить жінка. Викликав швидку допомогу і поліцію, в автомобілі була пошкоджена передня права фара та бампер. Пасажирів в автомобілі не було, інших свідків ДТП також не було. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що 24.12.2020 його матір поверталася з роботи та була збита автомобілем на пішохідному переході. Про вказані обставини його повідомила невідома особа. Приблизно через дві години він приїхав у місто Золочів. На місці ДТП перебував ОСОБА_5 . Разом вони поїхали в лікарню, де ОСОБА_5 пройшов обстеження на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, результат якого виявився негативний. Зазначив, що він примирився з ОСОБА_5 , останній відшкодував йому моральну та матеріальну шкоду, претензій до обвинуваченого не має, просив його суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміє зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує, що злочин вчинений обвинуваченим з необережності, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психіатричного захворювання не перебуває, а також те, що обвинуваченим відшкодовано потерпілому завдану шкоду.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального провадження, відшкодування шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З огляду на вказане, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Водночас, беручи до уваги дані досудової доповіді згідно якої ймовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення оцінюється як низька, виправлення його без позбавлення волі можливе та становить низьку небезпеку для суспільства, враховуючи позиції потерпілих, прокурора, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання із звільненням, на підставі ст. 75 КК України від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, однак з позбавленням права керування транспортними засобами.
При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

ОСОБА_8 як цивільний позивач подав позов до ОСОБА_5 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь 440000 грн. моральної шкоди, 7270 грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника та із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - 60000 грн. моральної шкоди, 60000 грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Свої вимоги мотивує тим, що кримінальним правопорушенням йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода складається із понесених ним витрат на поховання в розмірі 11630 грн. та витрат на придбання надгробного пам`ятника, які становлять 55640 грн. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які викликані усвідомленням непоправності втрати і неможливості поновити своє попереднє становище та спричинили вимушені істотні зміни у його життєвих стосунках. Величину моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 500000 грн. Зазначає, що оскільки 07.03.2020 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_10 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого застрахована відповідальність водіїв автомобіля ВАЗ-2107, р.н. НОМЕР_1 , то обов`язок з відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП покладається і на страховика.

21.09.2021 цивільний позивач ОСОБА_8 подав заяву про відмову від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_5 , яку обґрунтовує тим, що обвинувачений добровільно відшкодував заподіяну йому шкоду.

В судовому засіданні цивільний позивач та його представник позов підтримали в частині пред`явлених позовних вимог до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просили позов задовольнити.

Цивільний відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» позовні вимоги не визнав. Подав відзив на позов, в якому зазначив, що страховик не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за дії обвинуваченого, а тому пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні до страховика є неможливим. З приводу моральної шкоди зазначив, що загальна сума відшкодування в розмірі 60000 грн. має бути поділена рівними частинами між усіма особами, які мають право на отримання такого відшкодування, а позивач не надав доказів що він являється єдиною особою, яка відповідно до закону має право на таке відшкодування. Щодо витрат на спорудження надгробного пам`ятника вказав, що такі не підтверджені належними доказами, яким на переконання відповідача є акт виконаних робіт (наданих послуг).

Судом встановлено, що відповідно до полісу №АР/0063142 від 06.03.2020 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ-2107, р.н. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 260000 грн., за шкоду заподіяну майну 130000 грн.

На підтвердження розміру витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника цивільним позивачем надано наступні докази: копію фіскального чеку від 28.12.2021, згідно якого здійснено оплату Золочівському МВЖКП в розмірі 1840 грн. за надання послуги з копки ями; копію накладної від 25.12.2020, згідно якої здійснено придбання у ФОП ОСОБА_11 труни, хреста та інших ритуальних товарів на суму 9790 грн.; копію замовлення від 10.05.2020 та копію накладної №27 від 10.05.2021, відповідно до якої придбано у ФОП ОСОБА_11 надгробний пам`ятник та послуги по його встановленню на суму 55640 грн.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа , яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно з положеннями п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження розміру витрат на поховання, суд вважає що відповідають критеріям встановленим ст. 77 ЦПК України щодо належності, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку щодо розміру понесених позивачем витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Враховуючи, що відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальний розмір заробітної плати станом на день настання страхового випадку (24.12.2020) становив 5000 грн., суд вважає, що вимоги цивільного позивача про стягнення із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 60000 грн. (12х5000) є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди суд констатує, що згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Доводи цивільного відповідача, з приводу того, що позивач не надав доказів, що він являється єдиною особою, яка відповідно до закону має право на таке відшкодування, суд відхиляє як безпідставні, оскільки інші особи до суду не звертатися, а цивільний відповідач не довів, що до нього як до страховика звернулися інші особи із заявами про виплату страхового відшкодування.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги цивільного позивача про стягнення із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 60000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди є підставними і підлягають до задоволення.

Твердження цивільного відповідача, що страховик не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за дії обвинуваченого, а тому пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні до страховика є неможливим спростовуються висновком щодо застосування норми права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к, про те, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_8 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Строк дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу сплив 26.02.2021.
Витрати понесені державою у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого, долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Накладений слідчим суддею, в межах досудового розслідування кримінального провадження, арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - слід скасувати.
Керуючись ст. 349, 368-371,373, 374, 376 КПК України, ч.2 ст.286 КК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік 6 (шість).
Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку - 23 вересня 2021 року.

Закрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення 440000 грн. моральної шкоди, 7270 грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" () на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 60000 грн. моральної шкоди, 60000 грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 3269,00 грн. (три тисячі двісті шістдесят дев`ять гривень 00 копійок) витрат за проведення комплексної автотехнічної та відеотехнічної експертизи, 1634,50 грн. (тисячу шістсот тридцять чотири гривні 50 копійок) витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи, 1634,50 грн. (тисячу шістсот тридцять чотири гривні 50 копійок) витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи.
Скасувати арешт, що накладений на автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2020 року.
Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_10 .
Речовий доказ: диск CD-R, який надала ОСОБА_12 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1