Справа № 159/2912/21
Провадження № 1-кс/159/1039/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна
24 травня 2021 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

представника

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000400 від 19.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Старшим дізнавачем СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням з процесуальним прокурором ОСОБА_3 , внесено до суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000400 від 19.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що невстановлена особа підробила ордер № 6 Любомльської міської ради на видалення зелених насаджень, виданого на основі рішення виконкому № 82 від 23.03.2021.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2021 року за № 0000400.
18.05.2021 року в період з 22 год. 35 хв. до 23 год. 40 хв. проведено огляд місця події, а саме - ділянки автодороги М-07 по вул. Варшавській в м. Ковелі, де працівниками поліції було зупинено бортовий вантажний автомобіль марки «ЗИЛ 131Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , в кузові якого знаходилися 37 колод тополі об`ємом 20м3 зі спеціалізованим причіпом марки «IFA E-5-2», державний номерний знак НОМЕР_2 , в кузові яких знаходилися 37 колод тополі об`ємом 20м3. В подальшому вказані транспортні засоби з деревиною вилучені. Також в ході огляду вилучено наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; товарно-транспортну накладну № 75 від 18.05.2021; довіреність НМК575916 від 01.03.2021; ксерокопію паспорта громадянина України та картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_6 на 3 арк., які на праві власності, розпорядження та користування належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що вилучені під час огляду місця події 18.05.2021 року транспортні засоби, деревина та документи, можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та в подальшому виступатимуть по кримінальному провадженню важливими речовими доказами, дізнавач вважає необхідним накласти арешт на вказане майно і документи з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Прокурор ОСОБА_3 та старший дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому.
Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення даного клопотання та просила не накладати арешт на вилучене майно. Зокрема, представник власника майна зазначила, що 23.03.2021 року рішенням №82 виконавчого комітету Любомльської міської ради Волинської області «Про видалення зелених насаджень» затверджено Акт №6 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 22.03.2021 року та надано дозвіл ФОП ОСОБА_7 зрізати 16 дерев породи тополя, які ростуть в с. Вигнанка Ковельського району Волинської області (біля бувшого господарського двору). Цим же рішенням вирішено деревину віддати виконавцю робіт, як компенсацію за умови зрізування; видати ордер за № 6 від 23.03.2021 року. 23.03.2021 року між Любомльською міською радою Волинської області та ФОП ОСОБА_7 укладено Договір №6 про надання послуг з видалення зелених насаджень. За умовами вказаного Договору ФОП ОСОБА_7 зобов`язався у строк до 30.12.2021 року надати послуги з видалення зелених насаджень у кількості 16 штук, а саме - 16 дерев тополі, розташованих на землях с. Вигнанка Ковельського району. Видалення зелених насаджень проводиться з метою уникнення пошкоджень ліній електропередач і будівель. 23.03.2021 року Любомльським міським головою на основі рішення виконкому №82 від 23.03.2021 року видано Ордер №6 на видалення зелених насаджень за адресою: с. Вигнанка, біля бувшого господарського двору. Протягом квітня - травня 2021 року ФОП ОСОБА_7 , на виконання взятих на себе зобов`язань, було проведено видалення - зрізання 16 дерев тополі, розташованих на землях с. Вигнанка Ковельського району. Для здійснення подальшої переробки деревини 18.05.2021 року між ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 було укладено Договір перевезення вантажу, предметом якого є надання ФОП ОСОБА_6 послуг по перевезенню вантажу колод породи «тополя», орієнтовним об`ємом 20 куб.м. автомобільним транспортом за маршрутом: с. Вигнанка Ковельського району Волинської області с. Тойкут Ковельського району Волинської області, та видано Товарно-транспортну накладну №75 від 18 травня 2021 року.

Усі пред`явлені у ході огляду документи, які підтверджують законність походження деревини та право власності на неї ФОП ОСОБА_7 , відповідають вимогам чинного законодавства, є достовірними та належними. Усі вищевказані документи, що свідчать про законність походження вилучених колод були пред`явлені особі, яка проводила огляд місця події, однак вони не були взяті представниками уповноваженого органу до уваги, хоча і на даний час без законних підстав утримуються останніми.

Враховуючи вищенаведене, представник власника майна вказує, що володіння ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 майном, є законним, а тому вимога про накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні старшого дізнавача із забороною користування та розпорядження ним, не підлягає до задоволення.

Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по вказаних матеріалах, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного клопотання.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Арештом майна, згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку, згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, з витягу з кримінального провадження № 0000400 від 19.05.2021 року вбачається, що невстановлена особа підробила ордер № 6 Любомльської міської ради на видалення зелених насаджень, виданого на основі рішення виконкому № 82 від 23.03.2021 року та відповідні відомості про вказане кримінальне правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за знаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Згідно змісту ст. 358 КК України, відповідальність за вказаною статтею настає у разі підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів.

Підставою накладення арешту на тимчасово вилучене майно транспортні засоби, деревину та інші документи у клопотанні слідчого зазначено те, що є достатні підстави вважати, що це майно є речовим доказом, що підтверджує вчинення діяння, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В той же час, слід зазначити, що предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, є офіційні документи, а не матеріальні цінності.

Натомість, дізнавач просить накласти арешт на бортовий вантажний автомобіль марки «ЗИЛ 131Н», державний номерний знак НОМЕР_1 , спеціалізований причіп марки «IFA E-5-2», державний номерний знак НОМЕР_2 , 37 (тридцять сім) колод тополі об`ємом 20м3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , товарно-транспортну накладну № 75 від 18.05.2021 року, довіреність НМК575916 від 01.03.2021 року, ксерокопію паспорта громадянина України та картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_6 на 3 арк., що були виявлені та вилучені 18.05.2021 року в ході проведення огляду місця події на ділянці автодороги 14-07 по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області.
Однак, вказане майно не є речовими доказами за ст. 358 КК України, а достовірність документів, на які просить дізнавач накласти арешт, не ставиться під сумнів, про що зазначив сам дізнавач в ході розгляду клопотання.
Попри це, органом досудового розслідування не ставиться питання про накладення арешту на документ, достовірність якого ставиться під сумнів.

Доводячи підставність поданого клопотання дізнавач вказував на те, що вищевказане тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, зберегло на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою збереження речових доказів, підлягає арешту.
Проте, таке твердження дізнавача не знайшло свого підтвердження в ході розгляду клопотання.
Як вбачається з матеріалів провадження, жодних законних обставин, які б давали підстави для накладення арешту на вищевказане майно і доводили доцільність застосування такого заходу дізнавачем та прокурором не доведено, оскільки фактично не наведено і не надано жодного належного та допустимого доказу того, що майно, на яке пропонується накласти арешт, здобуто злочинним шляхом чи є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, щодо якого проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000400.
Крім цього, з доданих до клопотання матеріалів не вбачається достатніх підстав, які вказують на те, що вилучене майно використовувалось як знаряддя вчинення злочину.
Тому, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя вважає, що майно, яке 18.05.2021 року було тимчасово вилучено на ділянці автодороги 14-07 по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області, не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в кримінальному провадженні за № 0000400, оскільки дізнавачем та прокурором не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, на нього не може бути накладено арешт.
Таким чином, на переконання слідчого судді, клопотання про арешт майна не містить належних обґрунтувань, а його матеріали доказів, які підтверджували б необхідність накладення арешту на майно, як того вимагає ст. 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання старшого дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом п`яти днів з дня проголошення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено, проголошено та підписано 25 травня 2021 року.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду ОСОБА_1