ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/5276/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11кп/818/713/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 травня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова, Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 28.07.2006 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 30.07.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 08.05.2012 року з Первомайської виправної колонії умовно достроково на 1 рік 3 місяці 18 днів;
- 28.02.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, 198, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.09.2014 року вирок Лозівського міськрайонного суду від 28.02.2014 року залишено без змін. Звільнений 04.11.2016 року з «Темнівської виправної колоні № 100» умовно достроково на 1 рік 1 місяць 3 дні,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що 05.08.2018 року, близько 12-00 години ОСОБА_7 прийшов до гаражу № НОМЕР_1 , розташованого в ГСК 10 м. Лозова, Харківської області, який належить ОСОБА_9 . Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, маючи при собі заздалегідь приготовлені ключі від гаражу, таємно викрав дві частини металевих гаражних воріт, загальною вагою 643 кг 70 гр. Після скоєння даного правопорушення ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_9 на суму 3366 гривень 55 копійок.
Крім цього, 17.08.2019 року ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_10 , разом з останнім та ОСОБА_11 вживав спиртні напої. Близько 01-00 години 18.08.2019 року, ОСОБА_11 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, заснув, поклавши перед цим належний йому мобільний телефон марки «Lenоvo» моделі «А850» на бильце крісла, на якому він спав. Побачивши, що ОСОБА_11 спить, і не слідкує за його діями, у ОСОБА_7 , виник умисел на таємне викрадення вказаного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Lenоvo» моделі «А850», вартістю 896 гривень, в якому знаходилась картка пам`яті «Micro SD 2 Gd», вартістю 55 гривень. Після скоєння даного правопорушення ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_11 на суму 951 гривні.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу з доповненнями в якій просить про пом`якшення призначеного йому покарання вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 травня 2020 року, та обмежитись відбутим строком.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що судом першої інстанції призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину. Крім цього посилається, що суд при призначені покарання не врахував всі пом`якшуючі обставини, а саме: явку з повинною, визнання вини, сприяння в розкритті злочину, відшкодування спричинених збитків, відсутність претензій зі сторони потерпілих, наявність на утриманні малолітнього сина, який потребує його піклування.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що зазначені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

Перевіряючи вирок суду в частині правильності призначеного покарання, колегія суддів зазначає.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме. Врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, має незняту та не погашену в законному порядку судимість за скоєння корисливого злочину, не одружений, має сина ОСОБА_12 , 2013 року народження, за місцем реєстрації характеризується формально задовільно, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрома залежності від наркотиків з 2014 року. Вперше взятий на огляд в 2004 році з приводу вживання парів летучих розчинників. Також перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість з порушенням форм поведінки. Згідно висновків судово психіатричного експерта № 710 від 21.09.2018 року та № 600 від 26.09.2019 року ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості, синдромом залежності внаслідок вживання опіоїдів, на даний час утримання. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідають правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаних хронічних захворювань та у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Відповідно до ст. 66 КК України суд врахував обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та з`явлення із зізнанням.
Та відповідно до ст. 67 КК України врахував обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за скоєння умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, двічі звільнявся умовно- достроково, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, будуть достатніми для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 травня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді-