Справа № 185/2631/21
Провадження № 1-кс/185/680/21
08 квітня 2021 року м.Павлоград
Встановлено, що 06 квітня 2021 року, приблизно о 23:15 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у приміщені Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Павлоград, вул. Шевченка, 51, за попередньою змовою групою осіб надали неправомірну вигоду у вигляді 30 000 грн., т.в.о. заступника начальника начальнику ВКП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області майору поліції ОСОБА_7 , який є службовою особою органів Національної поліції України та займає відповідальне становище, за вчинення ним дії з використанням наданої влади та службового становища, а саме, впливу на прийняття рішення слідчим слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській капітаном поліції ОСОБА_8 щодо повернення заарештованого транспортного засобу, автомобіля марки Кіа Ріо, білого кольору державний номер НОМЕР_4 , 193 RUS (автомобіль зареєстровано в РФ).
06 квітня 2021 року, о 23:57 год. було затримано ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у приміщені службового кабінету № 315 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Павлоград, вул. Шевченка, 51, у порядку ст. 208 КПК України та на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, у присутності понятих під час затримання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільний телефон чорного кольору марки «Tecno», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 з SIM- картою з мобільним номером НОМЕР_3 .
Слідство вважає, що вилучене майно є предметом злочину та має значення речового доказу по даному кримінальному провадженню. З метою збереження речового доказу необхідно накласти арешт.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно є речовим доказом, з метою збереження даного речового доказу, необхідно накласти арешт.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на мобільний телефон чорного кольору марки «Tecno», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 з SIM- картою з мобільним номером НОМЕР_3 , вилучений 07 квітня 2021 року в ході затримання ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1