ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2143/21
Провадження № 1-кп/210/486/21

"10" червня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
сторони кримінального провадження, які беруть участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 27 березня 2021 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець за національністю, громадянин України, освіта середня професійна, одружений, не працевлаштований, пенсіонер за інвалідністю з дитинства (ІІІ група), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останні рази:

1) 10.05.2007 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 186 ч. 3, 15 ч. 2, 190 ч. 2, 190 ч. 2, 307 ч. 2, 358 ч. 3, 70 ч. 1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 28.07.2010 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік, 9 місяців, 1 день;

2) 27.02.2012 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

3) 21.05.2012 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців. Звільнений 11.02.2014 умовно-достроково, невідбутий строк 5 місяців, 24 дні;

4) 06.04.2020 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 4 місяці, конфіскація майна. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.07.2015 по день вступу вироку у законну силу, та 15.05.2020 звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 185 КК України -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 (далі по тексту ОСОБА_5 ) будучі раніше неодноразово судимий, зокрема 06.04.2020 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 4 місяці з конфіскацією майна. Згідно ст. 72 ч. 5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.07.2015 по день вступу вироку у законну силу, та 15.05.2020 звільнений по відбуттю строку покарання, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.

Так, ОСОБА_5 , 27 березня 2021 року, о 08 годині 33 хвилин, перебуваючи біля станції технічного обслуговування ФОП « ОСОБА_6 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , через відчинені двері та відсутність перепон потрапив у приміщення цеху шино-монтажу станції технічного обслуговування ФОП « ОСОБА_6 , де оглянувши приміщення помітив на одному зі столів залишений потерпілим ОСОБА_7 (далі по тексту ОСОБА_7 ) смартфон. Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного вище смартфону. Діючи повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим, що його дії є таємними, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_7 смартфон марки «Mi 8 Lite Aurora Blue 4 Gb RAM 64 Gb ROM», Imei-1: НОМЕР_1 , Imei-2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1351 від 09.04.2021 становить 3400,00 грн.

Після вчинення даного злочину ОСОБА_5 з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на свою користь, завдавши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3400,00 грн.

За вчинення вказаних дій ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України - за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та пояснив суду, що він відбував покарання в місцях позбавлення волі, його родичі позбавили його спадщини, залишили без грошей, він був безробітним, був у центрі зайнятості, так як у нього група інвалідності, належної роботи йому не знайшли. Він був на ринку, шукав роботу, ночувава на вокзалі. В нього не було засобів до існування, не було грошей за що придбати їжу. Побачив СТО, шиномонтаж, зайшов туди, нікого не було, побачив мобільний телефон, взяв його та вийшов. Телефон продав. Купив їжу та помився в бані. У вчиненому кається, усвідомив наслідки своїх дій, бажає виправитись.
Згідно з частинами 3 статті 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочинів визнає повністю.
Обвинувачений дане клопотання підтримав.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту потерпілих, свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід визнати винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, та кваліфікувати його дії за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень..
Відповідно до статті 12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 185 КК України є нетяжким злочином,
При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 скоїв нетяжкий злочин; офіційно не працює, раніше судимий, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, станом на момент вчинення інкримінованих діянь під наглядом лікаря-нарколога не перебував, на обліку у лікаря-нарколога перебував з серпня 2010 року з приводу вживання опіоїдів, синдром залежності, знятий з обліку в квітні 2014 року у зв"язку з одужанням, являється інвалідом з дитинства
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, безперечне визнання вини, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочину, оскільки ОСОБА_5 був засуджений за статтями 307 та 309 КК України, судимості не погашені.
Суд також приймає до уваги досудову доповідь, згідно з якою існує ризик вчинення ОСОБА_5 повторного злочину, який оцінюється як високийй. Згідно з досудової доповіді виправлення обвинуваченого можливо в умовах цілодобового нагляду над його поведінкою .
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, наявність пом"якшуючих та обтяжуючого покарання обставин, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_5 основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини Кримінального кодексу України, за якими він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, виходячи з наступного.
Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Щире каяття як таке характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. За наявності щирого каяття особи не обов`язковим має бути активне сприяння у розкритті злочину. Передбачені пунктом 1 частини 1 статті 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-329км18).
Суд вважає, що наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, наявність рецидиву (обтяжуючої покарання обставини), а також те, що ОСОБА_5 бажає стати на шлях виправлення, вживає заходів для офіційного працевлаштування, являється інвалідом ІІІ групи з дитинства, є підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням відносно обвинуваченого, оскільки не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено
Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК.
Запобіжний захід не обирався
Керуючись ст.12, ст. 128, ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі волі строком два роки з іспитовим терміном в 2 (роки) рік.
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, у відповідності до пунктів 1,2 частини 1 статті 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Додатково на підставі пункту 2 частини 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов"язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази:
- чоловча демісезонна куртка із сентитичного матеріалу червоного кольору, передана на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити у володінні останнього.
Матеріалі кримінального провадження №0000070 від 27 березня 2021 року- залишити в матеріалах справи №210/2143/21, пр. 1кп/210/486/21.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1