Справа № 283/1117/21
Провадження №1-кп/283/123/2021
У Х В А Л А
09 серпня 2021 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 02.02.2021 за № 0000041, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2021 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000041, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою суду від 28.04.2021 застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 26 червня 2021 року включно. Ухвалою суду від 23.06.2021 продовжено строк тримання під вартою до 21.08.2021 включно.

06.08.2021 до суду надійшло клопотання від захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, яке обґрунтоване тим, що, на думку захисника, на даний час відсутні ризики, які були підставою для продовження строку тримання під вартою: відсутні підстави вважати, що обвинувачений буде ухилятись від суду, він частково визнає свою вину, дав детальні покази, у вчиненому розкаюється; обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, міцні соціальні зв`язки, є пенсіонером за віком; судом досліджені всі докази по справі, допитані майже всі свідки. Захисник з посиланням на практику ЄСПЛ зауважує, що зі спливом певного часу саме існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення особи свободи, і суд має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою.
09.08.2021 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: ухилення обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків; знищення чи спотворення речей або документів, що мають істотне значення для кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. Запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити, додала, що реальними свідками є поліцейські, на яких ОСОБА_5 не має впливу. У задоволенні клопотання прокурора просила відмовити, як необґрунтованого, оскільки, на її думку, прокурором не доведено існування жодного із зазначених ним ризиків.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою підтримав, зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігти яким застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала позицію прокурора щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання захисника та прокурора, враховуючи вимоги ст. 331 КПК України щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватись від суду, доводи захисника про те, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, ніяким чином не спростовують наявного ризику з огляду на тяжкість обвинувачення та підвищену суспільну небезпеку, оскільки ОСОБА_5 інкримінують вчинення злочину щодо співмешканки власного сина.

Доводи захисника про те, що судом досліджені всі докази та допитані майже всі свідки, не відповідають дійсності, оскільки судом були досліджені лише письмові докази, надані стороною обвинувачення, при цьому залишаються не дослідженими речові докази та відеозаписи. Крім того, стороною захисту порушувалось питання про необхідність виклику судово-медичного експерта у судове засідання, оскільки у сторони захисту є запитання щодо наданого ним висновку. Допит свідків обвинувачення взагалі не був проведений судом.

Крім того, суд звертає увагу сторони захисту, що переважна більшість свідків обвинувачення у даному кримінальному провадженні є близькими родичами обвинуваченого - дружина, син (в смерті співмешканки якого обвинувачується ОСОБА_5 ) та інші родичі.

Зазначені свідки ще не були допитані судом, а тому, з врахуванням позиції обвинуваченого щодо інкримінованого йому злочину, перебуваючи поза установою попереднього ув`язнення, обвинувачений зможе вплинути на свідків.

Суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, продовжують існувати.
Через існування вказаних ризиків, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, суд приймає до уваги, що своїм процесуальним рішенням суд має не лише забезпечити права обвинуваченого, а й охорону суспільних інтересів. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , 28 травня 1959 року, у кримінальному провадженні № 0000041 строк запобіжного заходу - тримання під вартою на шістдесят днів, до 07 жовтня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту її вручення.

Суддя ОСОБА_1