печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого тренером у фітнес-клубі «Sport Life», зареєстрований: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

08.06.2021 року до суду надійшов обвинувальний акт з додатками відносно чинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити анкетні відомості обвинуваченого, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України не містить формулювання обвинувачення та анкетних відомостей обвинуваченого.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, прокурором, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону висунуто не конкретне.

Пункти а), в) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ) встановлює: Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно та детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У рішенні ЕСПЛ «Маттоціа проти Італії», від 25 липня 2000 р. зазначено: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У рішенні ЄСПЛ, «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р. суд зазначив, що «положення п.«а» ч. 3 ст. 6 ЄКПЛ необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду».

Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Разом з тим, обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України направлений не прокурором, а слідчим ОСОБА_3 за погодженням із прокурором та означеної заяви прокурора про його розгляд у спрощеному порядку не містить.

За таких обставин суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 302,314 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст.185 КК України - повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1