Провадження № 1-кс/761/7860/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року (справа №761/12146/20) у кримінальному провадженні №0000605 від 07 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

05 квітня 2021 року захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року (справа №761/12146/20) у кримінальному провадженні №0000605 від 07 червня 2019 року, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000605 від 07 червня 2019 року. В якому ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000605 від 07 червня 2019 року, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року було накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку в автомобілі «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зокрема і на спеціальний пристрій для відстрілу патрона з гумовими кулями «ФОРТ 9Р», сер. № НОМЕР_2 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що в мотивувальній частині ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року відсутні будь які дані та докази які б свідчили, що вилучені предмети містять хоч якійсь відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і як саме ці відомості можуть бути використані.

Також захисник ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_3 не інкримінуються дії пов`язані з використанням належному йому на законній підставі зазначеного майна, яке не є вогнепальною зброєю. Тобто, вказані предмети не є речовими доказами в кримінальному провадженні, так як не містять в собі будь яких слідів кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_3 , а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Старший слідчий СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого було накладено арешт, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився.

Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності захисника адвоката ОСОБА_4 , старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 .

Слідчий суддя вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000605 від 07 червня 2019 року. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України..

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку в автомобілі «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , зокрема і на спеціальний пристрій для відстрілу патрона з гумовими кулями «ФОРТ 9Р», сер. № НОМЕР_2 .

Так, порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року вбачається, що арешт на майно, яке було вилучене в автомобілі «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , було накладено з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000605 від 07 червня 2019 року наразі триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальністьта які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається в обґрунтування клопотання захисник - адвокат ОСОБА_4 підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2020 року (справа №761/12146/20) у кримінальному провадженні №0000605 від 07 червня 2019 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1