Кримінальне провадження №1-кп/760/579/21
Справа № 760/978/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 р. м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, дані про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011732 від 11.10.2017 р. питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.03.2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 , було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02.05.2021 включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор просив продовжити строк перебування під вартою обвинуваченого. Зазначив, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин і ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали. Прокурор вказала, що діяння, які інкримінуються обвинуваченому, мають насильницькій характер, обвинувачений переховувався від слідства, перебував у всеукраїнському, а потім міжнародному розшуку.

Під час розшуку було встановлено, що обвинувачений перебуває у Російській Федерації, з якої він був екстрадований 3 жовтня 2019 р.

Прокурор вказала, що обвинувачений не має доходів, міцних соціальних зв`язків, розлучений. Крім того, ввжає, що перебуваючи на волі обвинувачений може впливати на свідка ОСОБА_6 , оскільки останній є його товаришем.

Обвинувачений та захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу заперечували. Захисник вказав, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України не існують. Обвинувачений виїхав до РФ на роботу та не був обізнаний про те, що його шукають.

Вказав, що обвинувачений перебуває під вартою більше 2,5 років, жодних ризиків переховування не має, має соціальні зв`язки, спілкується із матір`ю, зареєстрований в с. Медведівка Черкаської області.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника дослідивши матеріали кримінального провадження, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачують ОСОБА_5 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини кримінального провадження дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а для запобігання ризикам, які зазначені у ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Судом, зокрема, враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

На даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу не зменшилися, ОСОБА_5 може переховуватись від суду; може впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку. Не знизилися ці ризики і з минулого судового засідання.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (пункт 44 рішення від 18 грудня 2012 р. по справі Сопин проти Російської Федерації), «Суд повторює, що виправданий страх помсти, часто може бути достатнім для того, щоб залякані свідки відмовилися від участі в кримінальному процесі в цілому».

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, не має постійного місця проживання в м. Києві та Київській області, міцних соціальних зв`язків, а тому продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатню високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Так, розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання в м. Києві та Київській області, відсутність у нього міцних соціальних зав`язків та місця роботи, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 можливість переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження перебував у розшуку.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду до обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває достатньо довго з об`єктивних причин, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Суду не надано жодних доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду, якою ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Виходячи із зазначеного, суд,-

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на шістдесят днів.

Строк дії ухвали до 27 червня 2021 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1