Дата документу 17.05.2021 Справа № 334/1632/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/1632/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/974/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 17 травня 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане клопотання прокурор обґрунтував тим, що існують та не зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, уникнути яких буде неможливо у разі перебування обвинуваченого на волі, тому відсутні підстави змінювати запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який. Обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інший злочин.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до 16 травня 2021 року включно. Приймаючи таке рішення, суд зазначив, що раніше встановлені ризики не відпали, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, зазначає, що прокурор не обґрунтував ризики, а суддя на надав оцінки цим ризикам. Вказує, що 08.03.2021 року було заявлено відвід судді ОСОБА_1 , а 18.03.2021 року суддя незаконно продовжила йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На оголошенні ухвали його не було, що є грубим процесуальним порушенням. З моменту його затримання не були повідомлені його родичі, суд ігнорує клопотання про відвід прокурору та про об`єднання справ за місцем його реєстрації в суд м. Нікополь, де наявні справи, у вчиненні ним більш тяжких злочинів. Просить ухвалу суду скасувати.

Позиції учасників судового провадження.
Адвокат та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 ,суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Колегія суддів не досліджує доводи апеляційної скарги стосовно неповідомлення родичів з моменту його затримання та не вирішення клопотань про відвід прокурора та про об`єднання справ з іншими справами, які перебувають в провадження іншого суду, оскільки вони не є предметом розгляду під час перегляду ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на даній стадії розгляду кримінального провадження апеляційний суд вправі перевіряти лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, крім тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Беззаперечні відомості щодо неодноразових попередніх притягнень ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, тяжкості вчинених злочинів, очікуваного покарання, поряд із відсутністю даних про усталені, міцні соціальні зв`язки, судова колегія знаходить заявлені прокурором ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення доведеними.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

За умов сукупності обставин щодо наявності ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, відомостей стосовно особи обвинуваченого, обранняОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, є невиправданим.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності складу суду за матеріалами провадження об`єктивного підтвердження не знайшли.

Відсутність обвинуваченого на проголошенні повного тексту ухвали не вплинуло та не могло вплинути на законність ухвали, що оскаржується.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наведених підстав є неспроможними.

На думку судової колегії, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 16 травня 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4