Справа № 487/637/18
Провадження № 1-кп/487/75/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001655 від 28.04.17 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, який проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.07.10 Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

21.11.11 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850,00 грн.;

10.02.14 Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

21.03.14 Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 1 ст.190,71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

21.03.14 Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 1,2 ст.190,70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора Миколаївської

місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ

09 березня 2017 приблизно о 14:45 год., ОСОБА_3 разом із раніше засудженим, за вказаний злочин, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №10 по пр.Центральному в м.Миколаєві, побачили потерпілу ОСОБА_5 .

В цей момент у ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 за попередньою змовою виник злочинний корисливий умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою, ОСОБА_3 , дочекавшись, поки потерпіла ОСОБА_5 пройде повз нього, тримаючи в руці якийсь предмет, наніс ззаду їй один удар в область голови, від чого потерпіла нахилилася вперед, та, усвідомлюючи, що відносно неї вчиняються противоправні дії, почала кричати та звати на допомогу.

В цей час, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що їхні незаконні дії помічені потерпілою, яка почала кричати, почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення. В цей момент, ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію спільного умислу, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та, тримаючи її за комір куртки відкрито викрав в неї золоту каблучку. Від вказаних дій потерпіла продовжила кричати та звати на допомогу, від чого ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми противоправними діями ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_7 заподіяли потерпілій ОСОБА_5 , відповідно до судово-медичної експертизи від 10.03.2017 № 324, тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яно-потилочної ділянки голови, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 заподіяли потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 3000,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та визнає його винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 09.03.17 близько 10-00 год. поїхав в Миколаївську ЦРЛ (мікрорайон Варварівка), де він проходив метадонову програму. Піля чого, близько 11-30 год. повернувся до свого товариша ОСОБА_8 на АДРЕСА_2 , де в той час проживав.

В 12-30 год. вони з ОСОБА_8 вийшли на загальну кухню, де готували їсти. Потім на кухню зайшов ОСОБА_9 , який знаходився з ними, чекаючи свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 . На кухні знаходились до 15-00 год., а потім пішли до кімнати.

ОСОБА_11 він знає так як відбував з ним покарання. В 2016 році він звільнився та з цього часу з ОСОБА_12 не бачився. В даний час продовжує проходити метадонову програму та має захворювання на «Гепатит С». Ніякого розбійного нападу не скоював.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим позицію, направлену на невизнання своєї винуватості у пред`явленому обвинуваченні за ст.187 ч.2 КК України, суд, його винуватість повністю підтверджується зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема:.

Так, допитана судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила, що 09.03.17 вона знаходилась біля будинку №10 по пр..Центральному в м.Миколаєві, де побачила двох чоловіків, серед яких був ОСОБА_3 . До неї звернувся ОСОБА_3 , але вона йому нічого не відповіла і пішла до магазину. Коли вона вийшла з магазину, то знову побачила вказаних чоловіків. Коли вона проходила повз них, ОСОБА_3 вдарив її по голові рукою. Одразу же інший чоловік ( ОСОБА_12 ) нагнув її та почав тягнути її за ланцюжок. Вона стала кричати. В цей час ОСОБА_3 почав тікати від них. Вона тримала руки біля грудей і знову почала кричати та звати на допомогу. Другий чоловік ( ОСОБА_12 ) стягнув одну каблучку і почав тікати в цей час за ним побіг перехожий - якийсь молодий чоловік.

Далі приїхала швидка допомога і їй наклали три шва на рану голови. Лікувалася амбулаторно, два тижні не ходила на навчання, порушився звичний ритм життя. Каблучку їй повернули працівники поліції.

ОСОБА_3 саме той чоловік який бив її по голові вона в цьому впевнена. Його також упізнала по фото в поліції. В неї мала місце забійна рана голови та струс головного мозку. Цивільний позов підтримала.

- витягом з ЄРДР, згідно якого вбачається, що 27 грудня 2018 року було внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України. (а.с.113)

- рапортом старшого слідчого СВ Заводського ГУ НП в Миколаївській області. (а.с.114-115)

-протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 (а.с.134-135);

-даними протоколу огляду місця події від 09.03.17 з фото таблицею до нього, з якого вбачається, що предметом огляду є ділянка місцевості за адресою : АДРЕСА_3 неподалік магазину «Постельное и нижнее белье» (а.с.158-159);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.06.17 року з фото таблицею згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала особу під № 3 ОСОБА_3 , як таку, що вчинила розбійний напад відносно неї 09.03.17 (а.с.116-118);

- показання потерпілої ОСОБА_5 в частині отримання нею тілесних ушкоджень в результаті розбійного нападу 09.03.17, підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №324 від 10.03.17, згідно висновку якої у потерпілої мали місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яно-потиличної ділянки голови, які утворилися внаслідок одного удару тупим твердим предметом, яким могли бути руки, ноги та ін., не виключено незадовго до звернення у лікарню 09.03.2017. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. (а.с. 145-147)

- згідно даних протоколу огляду предмета від 09.03.17 була оглянута каблучка з металу жовтого кольору, яка була викрадена у потерпілої (а.с.141);

- постановою від 09.03.17 про визнання речовими доказами каблучки з металу жовтого кольору з камінням білого кольору (а.с.143);

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Підстав для визнання доказів недопустимими, а саме, відомостей що містить протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 06.06.17, судом не встановлено, оскільки відсутні обставини, які б свідчили про те, що вказаний доказ отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України.

Крім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 беззаперечно впізнала обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка 09.03.17 здійснила на неї розбійний напад.

Аналізуючи показання потерпілої ОСОБА_5 , яка була попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, суд приходить до висновку, що вони є логічними, послідовними та такими, що не суперечать дослідженим доказам в судовому засіданні, а тому суд вважає їх правдивими і такими, що можуть бути покладені в основу вироку при встановлені винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення при обставинах вказаних у цьому вироку. Підстав для обмови обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав у судовому засіданні, суд зазначає наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував той факт, що 09.03.17 він разом з ОСОБА_7 скоїв розбійний напад на потерпілу ОСОБА_5 так як в той час знаходився на квартирі свого товариша ОСОБА_8 , що можуть підтвердити свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Разом з тим, свідок ОСОБА_13 який був допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту пояснив, що ОСОБА_15 знає близько двадцяти років. ОСОБА_16 проживав у нього вдома так як посварився з матір`ю, але з якого часу не пам`ятає. 09.03.17 приблизно в 10-00 год. до 11-00 год. ОСОБА_17 повернувся додому і більше з квартири нікуди не виходив. Розповідав, що в нього є товариш, який його оговорює.

На питання суду, чому останній запам`ятав саме цей день пояснити нічого не зміг.

Щодо показань свідка ОСОБА_14 , який був допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту показав, що 09.03.17 він бачив ОСОБА_15 на загальній кухні по АДРЕСА_4 , де чекав свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 , який був винен йому 40,00 грн. Знаходився на кухні с 12-00 год. до 16-00 год. і весь цей час на кухні знаходився ОСОБА_18 з ОСОБА_8 , які готували їжу, а саме жарили млинці. Шість рокі тому в нього був інсульт. На питання суду чому останній запам`ятав саме цей день пояснити нічого не зміг.

Аналізуючи показання вищевказаних свідків суд звертає увагу на те, що їх покази є непослідовними та не узгоджуються між собою і показами обвинуваченого.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_3 про його непричетність до вчинення нападу на потерпілу, оскільки його показання суперечать показанням потерпілої ОСОБА_5 , показання якої визнані судом правдивими, а його позицію щодо невизнання своєї вини, розцінює як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Вказані докази, які стороною обвинувачення було зібрано в межах строку досудового розслідування в розумінні положень ст.ст. 219,283 КПК України, суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх взаємозв`язок достатнім та взаємоузгодженим, в розумінні критерію «поза розумним сумнівом» на підтвердження встановлених обставин, а саме: розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб ч.2 ст.187 КК України.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №10 «Про злочини у справах поти власності» небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Суд вважає, що фізичне насильство, яке обвинувачений ОСОБА_3 застосував до потерпілої ОСОБА_5 під час нападу, відноситься до небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи №324 від 10.03.17 року, тілесні ушкодження які отримала потерпіла в результаті вчинення відносно неї кримінального правопорушення, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 під час вчинення даного кримінального правопорушення діяв з прямим умислом, оскільки він усвідомлював, що посягає на чужу власність, на яку не мав ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди потерпілому і бажав спричинити таку шкоду.

Мотивом злочину стало спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд приймає до уваги, що відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

У відповідності до ст.12 КК України злочин за яким обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст.66,67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд приймає до уваги характер і ступень тяжкості злочину, конкретні обставини справи, вказані дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в обласному наркологічному диспансері з 08.11.12 з діагнозом синдром залежності від опіатів, зловживання канабіноїдами, алкоголем, його відношення до скоєного, ступень тяжкості вчиненого злочину, спосіб вчинення злочину, його мотиви, послідуючу поведінку обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, що його обтяжують, сімейне становище, що у сукупності на думку суду дає підстави вважати, що виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції її від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у межах санкції ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин та застосувати додаткове покарання у вигляді конфіскації Ѕ всього майна, яке належить обвинуваченому.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 , пред`явлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на її користь матеріальної шкоди у сумі 1191,00 грн., та моральної (немайнової) шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Під час судового розгляду кримінального провадження потерпіла свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК Українишкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Оскільки в ході судового розгляду потерпілою не надано жодних доказів на спричинення їй матеріальної шкоди, то позов в цій частині слід залишити без розгляду.

Окрім того, відповідно дост. 1167 ЦК України потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, що була завдана йому злочином.

Під час вирішення питання про розмір такого відшкодування суд, виходячи з вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, враховує характер скоєного правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення.

В зв`язку із цим суд враховує, що внаслідок умисних дій обвинуваченого потерпіла зазнала моральних страждань, внаслідок яких погіршився її стан здоров`я та порушився звичний ритм життя.

Виходячи із вимог розумності і справедливості, суд вважає що позовна вимога ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню 5000,00 грн.

Питання стосовно речових доказів судом вирішуються в порядку ст.100КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта відсутні. Арешт на майно не накладався.

Відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд -

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 всього належного засудженому на праві власності майна.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: каблучку з металу жовтого кольору з камінням білого кольору вважати повернутою потерпілій ОСОБА_5 .

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засуджениму та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1