Провадження № 1-кс/947/4341/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000002 від 01.01.2021 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, молдованина, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням установлено, що 01.01.2021 у невстановлений слідством час, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,33 ‰), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння заборонено, в порушення вимог п/п а) п. 2.9. «Правила дорожнього руху» України (далі Правила) (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), яким передбачено:
п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
приступив до керування технічно справного автомобіля «RENO 9GTC», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
В той же день, приблизно о 10:00 годині, у світлу пору доби, водій ОСОБА_5 , керуючи зазначеним транспортним засобом, здійснював на ньому рух по проїзній частині вул. Тургенєва, з боку вул. Некрасова в напрямку вул. Портова, у м. Кілія Одеської області, та перебуваючи під впливом алкоголю, позбавив себе можливості об`єктивно сприймати дорожню обстановку та вчасно реагувати на її зміну.
Продовжуючи рух в населеному пункті у вказаному напрямку поблизу розташування будівлі № 5 по вул. Тургенєва на зазначеному автомобілі, водій ОСОБА_5 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, на якому перебував пішохід похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи у порушення вимог п.п. 1.5., 1.7., п/п б) п. 2.3., п. 18.1. Правил, якими регламентовано:
п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», -
не зменшив швидкість руху та не зупинив керований транспортний засіб, щоб дати дорогу вказаному пішоходу. Маючи об`єктивну та реальну можливість своєчасного виявлення пішохода ОСОБА_7 , який зліва направо за ходом руху автомобіля перетинав проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, водій ОСОБА_5 , проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення був неуважним, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, своєчасно не зреагував на її зміну, тим самим не вжив негайно заходів для зменшення швидкості руху або до зупинки транспортного засобу та передньою частиною кузова керованого ним автомобіля «RENO 9GTC» допустив наїзд на праву частину тулубу пішохода ОСОБА_7 , що спричинило йому тілесні ушкодження, з яким його було доставлено до КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня», де в той же день о 15:53 год. настала його смерть.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 заподіяно наступні тілесні ушкодження: великий синець лівого надпліччя та плечового суглобу, синець та забійна рана лівого ліктьового суглобу, синці пальців лівої кисті, два синця зовнішньої поверхні правої кисті, садно переднє-зовнішньої поверхні правої гомілки, синець внутрішньо-задньої поверхні правого колінного суглобу, синець внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу. Переломи 5,6,7,8,9 правих ребер по лопатковій лінії, переломи 7,8,9,10 лівих ребер по заднє-підпахвовій лінії з крововиливом в міжреберних м`язах без розриву пристінкової плеври. Крововилив в м`яких тканинах в області 1,2 грудних хребців, вогнища крововиливів під плевру прикореневої області нижньої долі обох легенів.
Садна правої половини лобової області голови, обширні садна заднього відділу тім`яної області голови, вогнищеві синці повік обох очей, обширний інтенсивний крововилив гематома в м`яких тканинах тім`яної та лівої скроневої області голови, лінійний перелом лівої половини тім`яної кістки, лузги та пірамідки лівої скроневої кістки та кісток лівої середнє-черепної ямки основи черепу, вогнищевий субдуральний крововилив правої середнє-черепної ямки (10 мл. крові), вогнищеві субарахноїдальні крововиливи лівої тім`яної та потиличної долі головного мозку, вогнищеві інтенсивні субарахноїдальні крововиливи правої лобової долі, тім`яної долі, скроневої долі та потиличної долі головного мозку і правої півкулі мозочка.
Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку із заподіяними йому тілесними ушкодженнями під час ДТП і настала від набряку головного мозку, внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому лівої половини тім`яної кістки, лівої скроневої кістки та кісток лівої половини основи черепу, а також множинних вогнищевих субарахноїдальних крововиливів обох півкуль головного мозку.
Допущенні водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 1.5., 1.7., п/п б) п. 2.3., п/п а) п. 2.9., п. 18.1. Правил, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7 .
Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Крім того, 01.01.2021 приблизно о 10:00 годині, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди поблизу будівлі № 5 по вул. Тургенєва в м. Кілія Одеської області, у водія ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння (2,33‰), виник раптовий злочинний умисел на уникнення відповідальності за вчинення ДТП, шляхом зникнення з місця пригоди та ненадання допомоги потерпілому, в порушення вимог п/п а-е) п. 2.10. «Правила дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:
п. 2.10. «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;
ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди»,-
негайно не зупинив керований ним транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, не вжив можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не звернутися по допомогу до присутніх і не відправив потерпілого до закладу охорони здоров`я, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, хоча мав реальну можливість зупинитися та надати допомогу потерпілому, при цьому не маючи об`єктивних причин і підстав відмовитися від прийняття вищевказаних відповідних заходів, а навпаки, розуміючи, що своїми попередніми діями поставив потерпілого ОСОБА_7 в небезпечний для життя стан, внаслідок чого, останній був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок свого безпорадного стану, пов`язаного з отриманням тяжких травм, реалізуючи свій злочинний умисел на уникнення від покарання, на керованому ним автомобілі «RENO 9GTC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не зупинився та зник з місця дорожньо-транспортної події, залишивши постраждалого лежати на місці події.
Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено достатньо доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, за кваліфікуючими ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Дії водія ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.
У вчинені кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кілія Одеської області, громадянин України, молдован, з середньо спеціальною освітою, не працюючий, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, якими спричинено смерть особі, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, останній може зникнути та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про існування ризиків передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання та просила застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, вказавши, що підозрюваний має постійне місце проживання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, з підозрою погодився.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 02.04.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та ч.1ст.135 КК України, за кваліфікуючими ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України підтверджується: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.01.2021 року; протоколом допиту свідка від 05.01.2021 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2021 року; висновком експертів № 21-420 комісійної автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля від 02.03.2021 року; висновком експерта № 21-421 автотехнічної експертизи по обставинам наїзду автомобіля на пішохода від 11.03.2021 року; висновком експерта № 21-422 транспортно-трасологічної експертизи механізму наїзду автомобіля на пішохода від 05.03.2021 року; висновком експерта № 02 від 04.01.2021 року.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України.
Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.
4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
При розгляді клопотанні сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвели до загибелі людини, життя та здоров`я якої визнаються найвищою соціальною цінністю.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які призвели до тяжких наслідків, враховуючи суспільно-небезпечний характер таких кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Розглядаючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на наступне: підозрюваний не одружений, дітей на утриманні не має, а також є безробітним.
Все вищевказане в сукупності свідчить про відсутність у підозрюваного стабільних соціальних зв`язків та обґрунтовує ризик переховування.
Враховуючи також те, що підозрюваний до теперішнього часу не надав будь-якої допомоги потерпілим, не компенсував жодні збитки завдані кримінальними правопорушеннями та факт того, що підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані потерпілих та свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, схиляючи її до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що посилання сторони обвинувачення на існування ризиків передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, є абстрактним на необґрунтованим з огляду на наступне.
Так в своєму клопотанні, сторона обвинувачення лише посилається на існування вказаних ризиків, не надавши підтвердження їх існування та не зазначено яким саме чином підозрюваний може перешкоджати вказаному кримінальному провадження, а також не вказані підстави можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Слідчий суддя враховує, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
З урахуванням викладеного, приходить до переконання, що ризики передбачені п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є такими, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.
4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст.135 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що кримінальне правопорушення призвело до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000002 від 01.01.2021 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», до 02.06.2021 року, в межах строку досудового розслідування.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1