ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/874/21 Справа № 524/3592/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000473 стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. В. Поділ Семенівського району, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 19.11.2004 року Воєнним апеляційним судом Центрального регіону України за п.п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі, 25.05.2005 року вирок змінено в частині покарання і призначено покарання за п.п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років,
- 20.08.2014 року звільнений умовно-достроково з місця позбавлення волі на невідбутий термін 1 рік 9 місяців 12 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України,

за участю в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14 години 30 хвилин 29 січня 2021 року.
При прийнятті такого рішення колегія суддів врахувала тяжкість інкримінованого злочину, наявність ризиків того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду або вчинити нові кримінальні правопорушення, його особу, який раніше судимий до реального покарання за умисне вбивство, вчинив новий злочин проти життя та здоров`я особи, у стані алкогольного сп`яніння, наслідком якого є смерть людини, його моральні якості, соціальний стан, що може свідчити не тільки про ухилення від суду, а й про невиконання його процесуальних рішень/ризик переховування/, характер протиправних дій та їх тяжкість, обґрунтовану підозру у вчиненні яких йому пред`явлено. За сукупності таких обставин, у колегії суддів відсутні будь-які підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків визначених ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду, його належну поведінку та попередити вчинення ним нових злочинів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати з підстав неповноти судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на невідповідність клопотання прокурора вимогам КПК України, недопустимість доказів у кримінальному провадженні та відсутність доказів щодо обґрунтованості підозри та не доведена необхідність взагалі у застосуванні запобіжного заходу. Прокурор також не виконав вимоги ст. 290 КПК України та не відкрив йому матеріалів кримінального провадження. Суд необґрунтовано констатував в ухвалі про вчинення ним злочину проти життя та здоров`я, оскільки це не було предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її необґрунтованість, та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Зазначає, що суд не навів жодних аргументів щодо обґрунтованості заявлених ризиків, які всупереч практиці ЄСПЛ не підкріплені жодними доказами. Крім того, вказує на тривалість тримання обвинуваченого під вартою з 2015 року і за цей час сторона обвинувачення не змогла довести його вину у вчиненні даного злочину, що може свідчити лише про необґрунтованість обвинувачення. Суд не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу і, на думку захисника, до обвинуваченого можливо застосувати особисте зобов`язання або домашній арешт.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали апеляційні скарги обвинуваченого і захисника та з підстав, викладених в них, просили їх задовольнити, а ухвалу суду скасувати та обрати йому більш м`який запобіжний захід.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони зазисту, вважав їх безпідставними, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скарги без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
17 лютого 2021 року до Дніпровського апеляційного суду надійшли зазначені матеріали контрольного провадження за підсудністю з Полтавського апеляційного суду відповідно до ухвали Верховного Суду від 03 лютого 2021 року.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують перебування обвинуваченого під вартою.
З матеріалів провадження слідує, що на розгляді Зіньківського районного суду Полтавської області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000473 від 06.02.2015 року стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції 01 грудня 2020 року заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з тих підстав, що на час подання клопотання існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи дане клопотання прокурора для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 194, 315 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є можливим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження та висунення прокурором обвинувачення і на даний час вже здійснюється судовий розгляд доведеності обвинувачення.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 та яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, що відноситься до особливо тяжкого злочину та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за п.п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто за умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю з хуліганських мотивів, до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років та, будучи 20.08.2014 року умовно-достроко звільненим з місць позбавлення волі на 1 рік 9 місяців 12 днів, через невеликий проміжок часу знову обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що потягло за собою незворотні наслідки - смерті людини.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Зазначені вище обставини в сукупності свідчать, що заявлені ризики є реальними та існувати, тому суд обґрунтовано обрав обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про тривале тримання під вартою обвинуваченого, то апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо порушення статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, тому звертає увагу на рух кримінального провадження, його складність, періодичність призначення судових засідань, об`єм матеріалів, які досліджуються судом.
Отже, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому виняткового запобіжного заходу, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість його застосування, врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, дослідивши належним чином матеріали провадження.
Крім того, апеляційний суд також зважає на те, що оскаржена ухвала суду першої інстанції втратила чинність, оскільки строк тримання під вартою був встановлений до 29 січня 2021 року і наразі обвинувачений перебуває під вартою за іншим судовим рішенням.
Таким чином, будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги сторони захисту залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 315, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4