Дата документу 09.03.2021 Справа № 937/584/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/138/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/584/21 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000051.

Згідно зі змістом судового рішення, до суду надійшла скарга захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження.

В скарзі зазначено, що Другим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051, правова кваліфікація правопорушення за ч.2 ст.365 КК України. 25 березня 2020 року слідчим Другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 було винесено постанову про закриття кримінального провадження. Заявник вважав зазначену постанову необґрунтованою, безпідставною та такою, що винесена передчасно, оскільки досудове розслідування не було проведено у повному обсязі. Заявник просив суд скасувати постанову слідчого Другого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 від 25 березня 2020 року про закриття кримінального провадження та направити матеріали кримінального провадження для подальшого досудового розслідування.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято законно та обґрунтовано, після проведення всебічного і повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, кожному з доказів надано належну оцінку, зміст постанови відповідає фактичним обставинам, встановленим як в ході кримінального провадження, так і під час судового розгляду скарги.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно та є незаконною. В обґрунтування доводів зазначає, що висновок слідчого судді про те, що слідчим було вжито всіх передбачених КПК України заходів, спрямованих на встановлення місцеперебування свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суперечить ч.3 ст.370 КПК України. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про проведення дій з розшуку свідка ОСОБА_11 . Допит іншого свідка ОСОБА_10 проводився шляхом телефонних розмов, що є прямим порушенням норм чинного законодавства. Протокол його допиту не складався. ОСОБА_12 з текстом своїх показань ознайомлений не був, відеозапис допиту свідка не здійснювався. Виклад телефонної розмови зі свідком не може бути визнаним допустимим доказом. Пояснення про неможливість допиту свідка через його відмову прибути до відділення поліції суперечить приписам ст.133, ч.ч.1, 2 ст.139 КПК України.

Звертає увагу суду, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2018 року було скасовано постанову слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_13 від 30.11.2017 року про закриття кримінального провадження № 000051 від 11.04.2017 року, направлено матеріали для подальшого проведення досудового розслідування. В ухвалі було зазначено, що слідчим не було забезпечено повне і всебічне проведення досудового розслідування, не здійсненні всі процесуальні дії, необхідні для встановлення всіх обставини кримінального провадження та передчасно винесено постанову про закриття кримінального провадження. Зокрема, у ході досудового розслідування не допитано свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які згідно пояснень ОСОБА_7 були очевидцями його затримання та побиття у м. Нікополь. Не встановлено та не допитано осіб, які затримували заявника у м. Нікополь, не встановлено точний час, підстави та інші обставини затримання ОСОБА_7 , не перевірені доводи заявника щодо отримання ним тілесних ушкоджень, не з`ясовано підстави та обставини проведення судово-медичної експертизи, тобто до складення протоколу його затримання, не проведено допит експерта, не встановлено характер та обставин виникнення садна на обличчі заявника, що видно з відеозапису його допиту.

Враховуючи, що судово-медична експертиза була проведена о 10 год 00 хв., тобто до складання протоколу затримання ОСОБА_7 , тілесні ушкодження ОСОБА_7 отримав або після проведення експертизи, або експерт не зазначив наявність слідів тілесних ушкоджень у затриманого ОСОБА_7 під час проведення експертизи. Проте експерт ОСОБА_16 не був викликаний та допитаний з приводу таких спірних обставин. Наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що видно на відеозаписі допиту є принципово важливим та всі обставини мають бути встановлені, не зважаючи на часові проміжки, з метою захисту честі та гідності особи.

Також зазначає, що він не був присутнім в судовому засіданні при оголошенні повного тексту ухвали слідчого судді, електронний варіант ухвали отримав 23.12.2020 року, апеляційна скарга була подана ним 28.12.2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та направити матеріал для продовження досудового розслідування.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Враховуючи вищевказане положення, а також те, що копію повного тексту ухвали слідчого судді адвокат ОСОБА_6 отримав 23.12.2020 року, апеляційна скарга була подана 28.12.2020 року, колегія суддів вважає, що у вказаному випадку строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню.

Щодо вимог апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.284,303,306,307 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінально-процесуального закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

На цій підставі слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови повинні з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Правова підстава даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового провадження, а і підстав його закриття.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження та інших матеріалів кримінального провадження, другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000051, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України за заявою ОСОБА_7 на дії працівників Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області.

В ході перевірки органом досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що в ніч з24 на 25 вересня 2016 року його було затримано працівниками поліції у АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_11 . Працівники поліції спричинили йому тілесні ушкодження, при цьому свідками були ОСОБА_9 та ОСОБА_17 . Після цього працівники поліції відвезли його до м. Запоріжжя, під час слідування продовжували застосовувати до нього фізичну силу. Також зазначив, що у відділу поліції у м. Запоріжжя йому дали ручку та сказали написати зізнання у вчиненні вбивства ОСОБА_18 . У зв`язку з побоюванням за своє життя він написав зізнання. Після цього приїхали троє працівників Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, які повезли його до м. Мелітополь. Одного з працівників звали ОСОБА_19 . По приїзду у відділ поліції його завели до одного з кабінетів, де ОСОБА_19 наніс декілька ударів рукою в голову та знімав його зізнання на мобільний телефон. Працівники поліції відмовлялись фіксувати у нього тілесні ушкодження.

Допитаний в якості свідка оперуповноважений ВКП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 пояснив, що він до затримання ОСОБА_7 жодного відношення не мав і не спілкувався з ним. Однак у ОСОБА_21 ВП працює його рідний брат ОСОБА_22 , який входить до складу групи по розкриттю злочинів проти життя та здоров`я громадян.

Допитаний в якості свідка оперуповноважений ВКП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_23 пояснив, що у вересні 2016 року відділ поліції займався розкриттям умисного вбивства ОСОБА_18 . В ході слідства була отримана інформація про причетність ОСОБА_7 до вбивства. Але за місцем проживання його не було. Одного дня хтось із керівників повідомив, що ОСОБА_7 затримали і його необхідно доставити до Мелітопольського ВП. Він разом із працівниками ВКП ОСОБА_24 та ОСОБА_25 вночі поїхали до м. Запоріжжя, де у приміщенні управління карного розшуку забрали ОСОБА_7 . Тілесних ушкоджень на його тілі не бачив, ніяких скарг на дії працівників поліції ОСОБА_7 не виказував, він добровільно давав показання, що саме він вбив громадянку ОСОБА_18 . Працівники поліції відносно ОСОБА_7 фізичну силу чи психологічний тиск не застосовували. Скаргу останнього вважав способом захисту, завдяки якому він намагається уникнути кримінальної відповідальності.

Допитані свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 дали аналогічні показання.

Допитаний в якості свідка оперуповноважений ОСОБА_26 пояснив, що у вересні 2016 року у м. Мелітополь було вчинено умисне вбивство жінки, труп якої злочинець сховав у шафі. Ним здійснювались заходи, направлені на встановлення особи, яка вчинила вказаний злочин. В ході здійснення заходів було встановлено, що до вбивства може бути причетним ОСОБА_7 , який підтримував з потерпілою романтичні стосунки. Також було встановлено, що ОСОБА_7 перебуває у м. Нікополь. Після цього, ним разом з ОСОБА_27 та ОСОБА_28 було здійснено виїзд за встановленою адресою. По приїзду двері відкрила жінка та повідомила, що ОСОБА_7 перебуває у неї вдома. ОСОБА_7 зібрав свої речі та добровільно вирушив з ними до м. Запоріжжя. Дорогою ОСОБА_7 пропонував їм заїхати до нього, де родичі дадуть їм грошові кошти, щоб вони його відпустили. ОСОБА_7 повідомив, що в ході словесного конфлікту з дівчиною вчинив умисне вбивство останньої, а труп сховав до шафи з метою приховування злочину. Також повідомив, що викрав у потерпілої золотий ланцюжок, який збув за грошові кошти. Будь-які заходи фізичного чи психологічного впливу до ОСОБА_7 не застосовувались.

З метою перевірки доводів ОСОБА_7 для надання свідчень викликався свідок ОСОБА_29 , однак за неодноразовими викликами останній відмовився прибути до відділу поліції, проте в ході телефонних бесід спростував доводи ОСОБА_7 про застосування до нього фізичної сили працівниками поліції.

Під час проведення слідчих дій встановити місцезнаходження ОСОБА_30 з метою її допиту не виявилось можливим. За адресою, де затримувався ОСОБА_7 остання проживала протягом 2016 року. Власницею зазначеної квартири є ОСОБА_31 , у 2016 році належну їй квартиру винаймала дівчина на ім`я ОСОБА_32 . Будь-які інші дані вказаної особи, у тому числі її номер телефону їй невідомі.

Відповідно до висновку експерта №778 від 25.09.2016 року на момент поміщення до СІЗО ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не мав.

Під час перегляду відеозапису допиту ОСОБА_7 було встановлено, що будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_7 не виявлено. Зазначений допит був проведений у присутності захисника та прокурора, при цьому ні ОСОБА_7 , ні його захисник не повідомляли про будь-які неправомірні дії працівників поліції, показання ОСОБА_7 давав добровільно.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування прийшов до висновку про відсутність у даному кримінальному провадженні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. За таких обставин вказане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку з відсутності в діях складу кримінального правопорушення, з чим погодився і слідчий суддя.

У ході розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя з`ясував правомірність підстав для закриття кримінального провадження, розглянув їх на предмет достатності і дійшов обґрунтованого висновку, що при винесенні постанови слідчий діяв у межах законодавства, ним були проведені всі необхідні слідчі дії, зібрано і вивчено необхідні матеріали та надано їм належний аналіз.

Відмовляючи у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя своє рішення обґрунтував тим, що досудове розслідування було проведено повно та всебічно, усі можливі докази були зібрані, здійснені усі слідчі дії, які дали змогу зробити висновок про необхідність закриття кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, а тому доводи апеляційної скарги захисника про неповноту проведеного досудового розслідування не є слушними.

Так, частиною 2 статті 365 КК України передбачена відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Суб`єктом перевищення влади або службових повноважень може бути лише службова особа.

З суб`єктивної сторони злочин характеризується умисною формою вини. Ставлення ж суб`єкта до наслідків може бути як умисним, так і необережним Службова особа за будь-якої форми перевищення влади чи службових повноважень усвідомлює, що дії, які вона вчинює, виходять за межі наданих їй законом владних чи інших службових повноважень, і бажає їх вчинити. При цьому винна особа передбачає настання наслідків застосування насильства і бажає (прямий умисел) чи свідомо допускає (непрямий умисел) їх настання або передбачає лише можливість настання зазначених наслідків і легковажно розраховує на їх відведення або не передбачає можливості їх настання, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Насильство при перевищенні влади або службових повноважень, передбаченому ч.2 ст.365, може бути як фізичним, так і психічним. Фізичне насильство полягає у незаконному позбавленні волі, заподіянні удару, побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, вчиненні дій, характерних для мордування, а психічне насильство - у створенні реальної загрози заподіяння фізичного насильства або інших насильницьких дій щодо потерпілого чи його близьких.

Болісніші і такими, що ображають особисту гідність потерпілого. слід вважати дії, що завдають йому фізичного болю і моральних страждань. Болісні дії можуть бути пов`язані з незаконним застосуванням спеціальних засобів - наручників, гумових кийків, сльозоточивих газів, водометів тощо. Дії, що ображають особисту ОСОБА_33 потерпілого, можуть виражатися, зокрема, в умисному приниженні честі і гідності, вираженому в непристойній формі.

Під час проведення досудового розслідування слідчим були допитані потерпілий ОСОБА_7 , працівники Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_34 , а також працівники ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , переглянута відеозапис допиту потерпілого ОСОБА_7 , проаналізований висновок експерта №778 від 25.09.2016 року, а також інші слідчі дії.

Посилання апелянта на те, що слідчим не були допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як на підставу для скасування постанови слідчого, є необґрунтованими, оскільки слідчим було вжито всіх передбачених чинним КПК України заходів, спрямованих на встановлення місцеперебування вказаних осіб, однак вжиті заходи виявились безрезультатними, у зв`язку з чим допитати в якості свідків вказаних осіб не представилось можливим. Свідок ОСОБА_29 неодноразово викликався до відділу поліції, однак відмовився прибути. Встановити місцезнаходження ОСОБА_9 з метою її допиту не виявилось можливим, за адресою, де затримувався ОСОБА_7 , остання проживала протягом 2016 року та винаймала зазначену квартиру. Будь-які дані про її місцеперебування у власниці квартири відсутні.

Доводи захисника про те, що слідчим не було з`ясовано характер та обставини отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, не відповідають дійсності, оскільки слідчим були з`ясовані характер та обставини отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, зокрема шляхом дослідження матеріалів щодо затримання ОСОБА_7 та його медичної документації, огляду відеозапису допиту ОСОБА_7 в якості підозрюваного, відповідно до якої будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі у ОСОБА_7 не вбачається. У разі виникнення тілесних ушкоджень на обличчі у ОСОБА_7 після проведення його судово-медичної експертизи, такі тілесні ушкодження не могли б загоїтися безслідно до часу доставки ОСОБА_7 до слідчого судді для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, під час якого жодних тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_7 слідчим суддею не було виявлено.

Також є безпідставними посилання апелянта на те, що не був допитаний експерт ОСОБА_16 , оскільки підстави проведення допиту експерта чітко визначені положеннями КПК України, відповідно до яких експерт може бути допитаний для роз`яснення чи доповнення його висновку. Однак, експерт ОСОБА_16 в даному кримінальному провадженні будь-якого висновку не надавав, не є очевидцем подій, а тому в проведенні його допиту не має необхідності.

Крім того, у відповідності до ст.95 КПК сторони наділені правом самостійного збирання доказів, чим адвокат ОСОБА_6 не скористався.

Слідчий суддя при розгляді скарги адвоката ОСОБА_6 перевірив в повній мірі усі його доводи, надав зазначеним обставинам належну оцінку в своєму рішенні, прийшовши до обґрунтованого висновку про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Свій висновок слідчий суддя обґрунтував на підставі ретельного вивчення матеріалів кримінального провадження, з належним мотивуванням, які в своїй сукупності не дають підстав вважати, що в діях працівників поліції Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_35 та працівників поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Тому твердження апелянта про незаконність судового рішення є необґрунтованими.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає. Не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі, яка не містить посилання на обставини, які слідчий суддя не перевірив та не врахував при розгляді скарги. В апеляційній скарзі висновки слідчого судді ставляться апелянтом лише під сумнів, але не спростовуються.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст.307, 370 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити захиснику-адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000051, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4