ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/901/21 Справа № 191/2281/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Марганці Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
у провадженні за клопотанням засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення,
за участю:
прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 (Далі Закон № 838-VIII), період з 27.11.2019 року по 16.06.2020 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що на час звернення з клопотанням засудженого припинила існувати необхідність в застосуванні відносно нього положень Закону № 838-VIII, оскільки дане питання вирішено ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2019 року.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що суд необ`єктивно розглянув його справу та не зарахував йому строк попереднього ув`язнення 27.11.2019 року по 16.06.2020 року, яка є датою його остаточного засудження та відправлення до відбування покарання. Вважає цей період утримання в СІЗО для розгляду останнього за часом кримінального провадження попереднім ув`язненням.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII за останнім провадженням, оскільки його було етаповано до СІЗО для здійснення судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи засудженого про неправильне застосування судом вимог закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_6 відповідно до вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосування ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у вигляді 4 років 10 місяців позбавлення волі.

Цей вирок ухвалений за злочин, вчинений ОСОБА_6 27 листопада 2017 року.

Відповідно до п. «ґ» абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII у строк попереднього ув`язнення включається строк: перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Разом з тим, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року (далі - Закон № 2046-VIII), зазначені вище положення ч. 5 ст. 72 КК України виключені, а сама частина 5 викладена в такій редакції: "5. Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Відповідно до правової позиції щодо правильного застосування ст. 5 та ч. 5 ст. 72 КК України, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року по справі 663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Отже, позиція засудженого ОСОБА_6 , як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції зводиться до того, що він просить зарахувати йому строк протягом якого він знаходився в установі попереднього ув`язнення для здійснення судового розгляду останнього за часом кримінального провадження, і на його думку, такий строк зараховується в строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Проте з такими твердженнями не погоджується суд апеляційної інстанції і в цій частині вважає обґрунтованими і законним висновки суду першої інстанції.
Останнім за часом вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2020 року ОСОБА_6 засуджений за злочин вчинений ним 27 листопада 2017 року, тобто після набуття чинності Закону № 2046-VIII та відповідно, втрати чинності п. «ґ» абз. 4 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Запобіжний захід в останньому кримінальному провадженні не обирався та засуджений відбував покарання за вироком Марганецького міського суду від 01 лютого 2018 року.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, строк, який просить зарахувати ОСОБА_6 згідно законодавства чинного на час вчинення ним злочину, не відноситься до попереднього ув`язнення, сам злочин вчинений після втрати чинності положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, а тому не підлягає зарахуванню в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2020 року строк відбування покарання обчислюється з дня проголошення вироку. В строк відбування покарання зараховано строк відбутого покарання за вироком Марганецького міського суду від 01 лютого 2018 року по день проголошення вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2020 року.
Крім того, на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду від 24 січня 2019 року, строк відбуття покарання за вироком Марганецького міського суду від 01 лютого 2018 року в період з 08.12.2017 по 15.03.2018 на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахований в покарання як один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.
Згідно довідки СВК-94, строк відбування покарання зазначений - 08.12.2017 року до 11.09.2021 року.
З огляду на вище викладене, всі періоди попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , які підлягали зарахуванню в строк відбування покарання, зараховані у відповідності до вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував до них закон України про кримінальну відповідальність в редакції, яка підлягає застосуванню.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу засудженого, доводи якої є аналогічними за змістом з його позицією в суді першої інстанції, який проаналізував її належним чином, дав на неї вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтовано і відмовив в задоволенні клопотання.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4