КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

15 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року, у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чагерний, Красноярського краю, Російська Федерація, українця, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021року відмовлено у задоволенні клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу.
Цією ж ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим, зокрема обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, до 27 березня 2021 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, альтернативні запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинувачених перебуваючи на волі переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 скасувати та закрити кримінальне провадження в частині продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 , 1959 року народження.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з істотним порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції, обґрунтовуючи прийняте рішення тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише вказав на наявність ризиків, однак без будь-якого їх обґрунтування та наведення будь-яких належних доказів.
Як вважає апелянт, на сьогоднішній день припущення колегії суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, що ОСОБА_5 буде ухилятись від суду, та здійснювати вплив на свідків, і тим самим перешкодить встановленню істини у справі, є необґрунтованими і не підтверджені будь-якими фактичними даними.

Також захисник ОСОБА_6 зазначає у скарзі на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави та не навів обставин та мотивів використання свого права не визначати розмір застави, як і взагалі не розглянув можливості застосування альтернативного запобіжного заходу застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити їх без задоволення; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що ризики наведені прокурором в клопотанні не були доведені та обґрунтовані, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року, оскільки суд апеляційної інстанції вважає цю ухвалу законною та обґрунтованою.
Всупереч доводам апеляційної інстанції, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.
Крім того, незважаючи на доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про те, що тримання ОСОБА_5 під вартою є недоцільним та необґрунтованим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати на даний час, а тому застосування більш мякого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Що ж стосується посилання захисника на те, що при постановленні ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції не визначив розміру застави, то воно також не може бути визнане обґрунтованим та служити підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на те, що, відповідно до положень, передбачених ст. 183 КПК України, питання щодо визначення розміру застави, суд зобовязаний вирішувати при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а судом апеляційної інстанції переглядається ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у звязку з чим, у даному конкретному випадку, це питання не може бути предметом апеляційного розгляду, оскільки воно повинно перевірятись під час апеляційного перегляду ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, до 27 березня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 27 березня 2021 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 376/2218/20

Номер провадження: 11-кп/824/1754/2021

Категорія: ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_13

Доповідач - суддя ОСОБА_1