Справа № 524/3800/20
Провадження №1-кп/524/166/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 року Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні
№ 0004409 від 30 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Улан-Уде Бурятія, Російська Федерація, українеця, громадянина України , освіта середня, не працює, одружений, раніше не судимий, проживаючий , за адресою: АДРЕСА_1 . , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, за наступних обставин.
29.12.2019 близько 10 год. 00 хв. на порозі квартири АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .
Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 долонею правої руки наніс удар в ліву ділянку голови потерпілій ОСОБА_4 .. Від завданого удару потерпіла ОСОБА_4 . _ударилася правою скронею об коробку дверного пройму квартири АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_5 наніс удар ногою в попередньо внутрішню частину лівого стегна.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 , згідно висновку експерта №31 від 09.01.2020 , спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синець в лобно-скроневій ділянці справа та на попередньо-внутрішній поверхні стегна, які по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 відмовилась від обвинувачення, про що склала відповідну заяву, пояснивши, що її позиція є добровільною, на даний час примирилась з обвинуваченим та не бажає, щоб обвинуваченого притягували до кримінальної відповідальності, наслідки відмови від підтримання обвинувачення їй зрозумілі, обвинуваченого пробачила.
Прокурор в судовому засіданні просив закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 підтримали заяву про закриття кримінального провадження .
Заслухавши думку учасників процесу суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення підлягає закриттю у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.477 КПК України кримінальне провадження за статтею 125 КК України відноситься до справ приватного обвинувачення.
Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Щодо вказаного питання об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19) згідно з якими злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частини статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
Встановлена у п.7 ч.1 ст.284 КПК України заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Одночасно згідно з п. 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Обов`язковою умовою визнання судом злочину - незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступінь родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо). За відсутності цього гарантоване право на захист істотно порушено і, беручи до уваги імперативність приписів п. 19 ч. 1 ст. 7, частин 3, 6 ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК, унеможливлює застосування згаданого інституту заборони закриття кримінального провадження щодо злочинів, передбачених ст. 125 КК України.
Однак вчинення кримінального правопорушення стосовно члена сім`ї або іншої особи, зазначеної в ч. 2 ст. 3 Закону №2227-VIII, автоматично не скасовує гарантій права на захист. Якщо сторона обвинувачення вважає, що суспільно небезпечне діяння пов`язано саме з домашнім насильством, вона про це обов`язково має зазначити у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті, а на обґрунтування своєї позиції надати відповідні докази. Інакше підозрюваний (обвинувачений) буде позбавлений процесуальної можливості ефективно захищатися та спростувати висунуте обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів справи, в обвинувальному акті не міститься жодних посилань на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством. У вказаному процесуальному документі слідчі органи також констатували відсутність обтяжуючих обставин, а тому у суду відсутні підстави для висновку, що державні органи в цій ситуації вважали потерпілу жертвою домашнього насильства, і, відповідно, що інкримінований проступок був «пов`язаний із домашнім насильством» у значенні пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України.
Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Згідно ч.4 ст.26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
З огляду на зазначене та те, що обвинуваченому вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, не інкримінується, суд прийшов до переконання про наявність підстав до закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.125 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_4 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Від цивільного позову потерпіла відмовилася .
Процесуальні витрати на залучення експертів в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.
Керуючись ст.ст. 26, 284, 372, 477 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004409 від 30 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_4 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали вручити потерпілій, обвинуваченому та прокурору.

Суддя Андрій Малтиз