Справа № 462/7509/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/690/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0002030 за апеляційною захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
оскаржуваною ухвалою клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів - до 05 вересня 2021 року включно. В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою захисник обвинуваченого оскаржив її в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу змінити, передбачивши зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Свою апеляційну скаргу захисник мотивує тим, що оскільки сила обґрунтованої підозри обвинуваченого, в процесі розгляду справи суттєво зменшилась, подальше тримання під вартою обвинуваченого суперечить положенням ст. 177 КПК України. Ризики ухилення від слідства та можливість повторного вчинення обвинуваченим нового злочину, які обґрунтовано виключно тяжкістю покарання, котре може бути призначено обвинуваченому, у разі доведення його вини, не можуть бути достатньою підставою для продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України судовий розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження, оскільки, особа, яка подала апеляційну скаргу, прокурор та обвинувачений клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявили.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З грудня 2019 року Залізничним районним судом м. Львова здійснюється судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 26 вересня 2019 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено ухвалою слідчого судді від 21 листопада 2019 року, а в подальшому неодноразово продовжено судом.
Згідно із положеннями частини четвертої статті 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Частиною третьою статті 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як зазначено в частині третій статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
З клопотання та оскаржуваної ухвали вбачається, що під час розгляду даного клопотання суд вірно встановив, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать що ризики, котрі стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також його продовження на стадії судового розгляду, не зменшились, а застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, який просив застосувати захисник у поданому ним клопотанні, не зможе запобігти цим ризикам.
З моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення питання про продовження строків тримання під вартою, не зменшилися ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту. Отже, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може більш м`який запобіжний захід, оскільки завдяки такому неможливо запобігти встановленим ризикам. Судом не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Враховуючи особу обвинуваченого, відсутність у такого соціально стримуючих факторів (не працевлаштований, відсутні доходи, відсутнє зареєстроване місце проживання), тяжкість вчиненого ним злочину і його суспільну небезпечність, порушення правил адміннагляду, суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені обставини у своїй сукупності підтверджують такі ризики, як переховування від суду та можливість вчинення ним нових злочинів.
Також судом не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Тому, на думку колегії суддів, суд, приймаючи оскаржуване рішення, вірно врахував наявність обставин, визначених положеннями КПК України, що дало йому підстави для висновку про виправданість подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують. Також колегією суддів не встановлено обставин, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому допущено порушення вимог статті 199 КПК України.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтована та законна. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 4221 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4