ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/333/19 Номер провадження 11-кп/814/619/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

та його захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000226 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах адвоката ОСОБА_9 та прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Орв`яниця Дубровицького району Рівенської області, українець, громадянин України, одружений, не має утриманців, освіта середня, проживає у АДРЕСА_1 , працює в ТОВ «Новодавидівське» комбайнером, раніше не судимий,-
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Застосовано до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Стягнуто із обвинуваченого витрати на залучення експерта для проведення автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 2002 ( дві тисячі дві) грн, транспортно-трасологічної експертизи в сумі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн, судової автотехнічної експертизи в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. та авто технічної експертизи сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн, а всього стягнути 4862 (чотири тисячі вісімсот шістдесят дві) грн.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення злочину задоволено частково.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 455 324 ( чотириста п`ятдесят п`ять тисяч триста двадцять чотири) грн та 13 000 (тринадцять тисяч) грн у відшкодування витрат за надання правничої допомоги.
В частині позовних вимог ОСОБА_11 до ПАТ «HACK «ОРАНТА» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок втрати годувальника в результаті ДТП відмовлено.
Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, 26 березня 2018 року близько 23 год обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався по проїзній частині вулиці Центральна в с. Нові Мартиновичі Пирятинського ( на даний час Лубенського) району та проїжджаючи неподалік електроопори №24/91 допустив неуважність та маючи можливість заздалегідь виявити перешкоду для свого руху, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та здійснив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_12 , який знаходився на проїзній частині, чим порушив п.12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Внаслідок порушення ОСОБА_8 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді кровопідтіку чола, садна та забито-рваної рани лівої внутрішньо-надбрівної ділянки, садна лівої зовнішньо-надбрівної ділянки, садна з кровопідтіком лівої перед вушної ділянки, кровопідтіку лівої вушної раковини з осадненням, садна лівої вилицевої ділянки та підборіддя зліва і правої чоло-скроневої ділянки, садна правої щічно-передвушної ділянки, кровопідтіку правої вилицево-скроневої ділянки, кровопідтіку правої вушної раковини з розривом завушної складки, кровопідтіку підборіддя справа та шиї справа і правої ключичної ділянки та правого плечового суглобу, кровопідтіку правого плечового суглобу та правого плеча, термічного опіку зовнішньої поверхні правого плеча та правого передпліччя, садна правого ліктьового суглобу, осадненого кровопідтіку правого зап`ястку, осадненого кровопідтіку тильної поверхні правої кисті, садна лівої ключиці, термічного опіку лівого ліктьового суглобу, осадненого кровопідтіку тильної поверхні лівої кисті, кровопідтіку грудей зліва, осадненого кровопідтіку тазу зліва, подібного кровопідтіку лівого стегна та лівого колінного суглобу, садна лівого колінного суглобу та лівої гомілки, подібного садна лівої ступні зі зчісуванням епідермісу вниз, кровопідтіку лівої ступні, кровопідтіку живота справа з осадненням, термічного опіку куприка та правої сідниці, кровопідтіку правого колінного суглобу з осадненням,кровопідтіку правої ступні та правої гомілки, кровопідтіку правої лопатки, кровопідтіку лівого надбрів`я і правої скроні, кровопідтіку лівої скроні та тім`яно-потиличної ділянки зліва, перелому 4-8 ребер справа, перелому 1-9 ребер зліва, перелому 2-9 ребер зліва, перелому 2-10 ребер справа, перелому 3- 6 ребер справа, крововиливів правої легені і лівої легені з розривами, крововиливів середостіння, розтріскування передньої поверхні правої долі печінки, які, згідно висновку експерта № 025-Д від 24.04.2018 за результатами проведеної судово-медичної експертизи відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення. Смерть ОСОБА_12 настала від політравми - уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування вироку внаслідок м`якості, просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких та наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав. Факт залишення місця пригоди свідчить про намір останнього перешкоджати слідству і уникнути відповідальності за вчинене.. Також, прокурор зазначає, що в ході судового розгляду встановлено, що засуджений неодноразово керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку суду, ухвалення нового вироку, яким виправдати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначають, що доведеність судом, того що на час вчинення ДТП автомобілем керував ОСОБА_8 грунтується тільки на показах ОСОБА_13 , який в ході судового слідства змінював свої покази. Адвокат звертає увагу на факт того, що ОСОБА_13 , зі слів його матері, має навики керування транспортними засобами, а отже міг керувати автомобілем, який вчинив наїзд на потерпілого. Вказує, що у вироку суду в показах свідка ОСОБА_14 не відображено, що в кафе «Стрілка» потерпілий, який був в стані алкогольного сп`яніння, став падати та самостійно йти не міг і його з кафе винесли ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , погрузивши до автомобіля. Адвокат вказує про неодноразову зміну своїх показів свідка ОСОБА_13 . Судом не надано належної оцінки законності та механізму проведення слідчого експеременту на предмет встановлення швидкості з якою рухався автомобіль. Крім того зазначається, що судом не взято до уваги, що саме ОСОБА_13 першим вийшов з автомобіля і почав шукати труп потерпілого, покликавши потім ОСОБА_15 .
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисника на підтримання вимог своєї апеляційної скарги, промову прокурора на підтримання вимог своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого злочину, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу вироку.

Стосовно доводів прокурора, щодо недостатності та м`якості призначеного покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції при постановленні вироку враховано як характер так і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який хоча і є неумисним, але відноситься до тяжких, тяжкість наслідків, які наступили, смерть потерпілого, думку потерпілої ОСОБА_11 , яка вважає, що обвинувачений має понести реальне покарання за вчинений злочин, наявність обтяжуючої обставини вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставини, що пом`якшує покарання.
За такого, з огляду на характер вчиненого злочину, суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обвинувачений вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тому суд першої інстанції, при призначенні покарання, застосував додаткове покарання, передбачене санкцією статті за вчинений ним злочин у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Щодо, доводів в апеляційній скарзі адвоката, стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_8 не керував автомобілем в момент наїзду на пішохода ОСОБА_12 , то колегія суддів відноситься до них критично і вважає таку позицію, як намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності за даний тяжкий злочин.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується зібраними в ходу досудового розслідування та судового розгляду доказами, у їх сукупності.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції ретельно оцінивши зібрані докази, як конкретно, так і в сукупності, надав їм вірну оцінку з точки зору належності, допустимості та достатності та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Доводи обвинуваченого про те, що винним у цій ДТП є не він, оскільки в момент ДТП він спав на задньому сидінні, а автомобілем міг керувати свідок ОСОБА_13 , який знаходився в салоні автомобіля разом з ним, є безпідставними припущеннями обвинуваченого, які жодними доказами не підтвердилися.
З пояснень свідків - односельців обвинуваченого вбачається те, що ОСОБА_8 завжди сам керував своїм автомобілем та не передавав керування ним іншим особам. Свідок ОСОБА_13 посвідчення водія не має (а.с.171 т.20), у власності та користуванні авто також не має. Суд першої інстанції критично віднісся до наданих у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_16 , яка є дружиною обвинуваченого та зацікавленою в результатах розгляду справи, та яка в судовому засіданні пояснила, що про обставини ДТП їй відомо зі слів обвинуваченого. При цьому її показання про те, що чоловік на протязі останніх 6 років не вживає спиртні напої суперечать наданим у судовому засіданні показанням свідків. Її доводи про те, що їх сім`я пропонувала допомогу матері загиблого ОСОБА_17 тільки тому, що автомобіль, яким скоєно ДТП, належить їм, є не переконливими. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів, приходить до висновку, що поведінка обвинуваченого після ДТП, який не дочекався приїзду поліції та з місця пригоди поїхав, також свідчить про намір останнього перешкодити слідству та уникнути відповідальності за вчинене.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та адвоката.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах адвоката ОСОБА_9 та прокурора Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.
ОСОБА_8 взяти під варту негайно в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена на протязі 3-х місяців з моменту оголошення , а засудженому у той же строк з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_18 .