Провадження №1-кс/523/1031/21
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

15 березня 2021 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0001516 від 23.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 09.03.2021 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
11.03.2021 року до Суворовського районного суду м.Одеси від старшого слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшло погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна, за яким в ході проведення 09.03.2021 року в період часу з 15:41 до 16:03 години обшуку, на підставі ухвали слідчого судді від 09.02.2021 року, працівниками вказаного ВП №3 за місцем мешкання ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено пластмасову пляшку із нашаруваннями речовини невідомого походження, 4 лампочки із нашаруваннями речовини невідомого походження, 5 скляних ампул, 3 пластмасові пляшки з нашаруваннями речовини невідомого походження, 1 лампочку з нашаруваннями речовини невідомого походження.

Як слідує з клопотання, за матеріалами правоохоронних органів, СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області (СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області) розпочате кримінальне провадження №0001516 від 23.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а у внесеному клопотанні старший слідчий ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на вилучені 09.03.2021 року в ході обшуку житла особи наведені вище предмети, а в обґрунтування старший слідчий посилається на те, що (з клопотання дослівно) «…метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні…», необхідно для «…проведення ряду слідчих (розшукових) дій та судових експертиз…».

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За ст.132 вказаного Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Згідно зі ст.171 наведеного Кодексу, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Разом із тим, за змістом ст.ст.36, 37, 110 КПК України, рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим означеним Кодексом вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.
Однак, матеріали означеного клопотання не містять постанови про призначення (визначення) групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001516, що обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування цього кримінального провадження, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурорів, які не мають на те законних повноважень.
Тотожну правову позицію висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 22.02.2021 року (справа №754/7061/15, провадження №51-4584 кмо 18).
Між тим, у внесеному клопотанні всупереч приписам ч.2 ст.171 КПК України не викладено значення цього майна для потреб кримінального провадження у конкретному випадку, а пропонуючи накласти арешт на майно, яке є речовим доказом, сторона обвинувачення взагалі не надала в розпорядження суду жодного документу в розумінні ст.ст.98-100, 104, 110 цього Кодексу, на підтвердження визнання такого майна речовим доказом, його огляду з докладним описом та фотофіксацією.
Поміж викладеного, слідчим суддею не вбачається причинного взаємозв`язку між необхідністю накладення арешту на виявлені та вилучені в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 пластмасову пляшку із нашаруваннями речовини невідомого походження, 4 лампочки із нашаруваннями речовини невідомого походження, 5 скляних ампул, 3 пластмасові пляшки з нашаруваннями речовини невідомого походження, 1 лампочку з нашаруваннями речовини невідомого походження, та внесеними до ЄРДР відомостями у кримінальному провадженні №0001516 за фактом збуту невстановленою особою ОСОБА_5 канабісу.

Крім того, всупереч приписам ч.3 ст.132 КПК України, матеріали клопотання не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а матеріали означеного клопотання не містять відомостей щодо повідомлення в порядку ст.276 зазначеного Кодексу певній особі про підозру у вчиненні кримінального проступку в даному провадженні.
Оцінюючи ж в порядку ст.ст.86, 87, 94, 104 КПК України доданий до клопотання протокол обшуку від 09.03.2021 року, слідчий суддя виходить з наступного.
Частиною 3 ст.104 КПК України регламентовано, що вступна частина протоколу повинна містити відомості зокрема про всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по-батькові, дати народження, місце проживання), а описова частина відомості про послідовність дій.
Незважаючи на проведення слідчим ОСОБА_2 обшуку житла особи за участю понятих та інших осіб, передбачених законом відомостей щодо особистих даних останніх означений протокол обшуку не містить, що з урахуванням лише наведених у цьому протоколі відомостей про вилучені предмети та ненаведенням послідовності всіх дій під час проведення обшуку, - об`єктивно й поза розумним не дозволяє слідчому судді обґрунтувати позитивне для сторони обвинувачення процесуальне рішення наведеним протоколом.

Тотожну правову позицію щодо визнання фактичних даних, отриманих з порушенням вимог ч.3 ст.104, ч.7 ст.223 КПК України, які містяться в протоколі обшуку, недопустимими, висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №591/4742/16-к (постанова від 02.09.2020 року, провадження №51-1733км19).
Окремо звертає увагу те, що всупереч вимогам розділу ІІІ «Інструкції з діловодства в органах Національної поліції», затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року, матеріали означеного клопотання не прошиті, не пронумеровані, не містять опису та засвідчувальний напис є неповним, оскільки копії не містять дати їх створення, що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у дотриманні встановленого порядку надання таких матеріалів до суду.
Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.
Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду старшим слідчим СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 і погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 клопотання про арешт майна є необґрунтованим й безпідставним, зміст якого до того ж не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та повноваження вказаного прокурора не доведені доданими до клопотання матеріалами, внаслідок чого й у контексті ст.ст.132, 172 цього ж Кодексу слідчий суддя доходить висновку про повернення клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.2-3, 8-9, 26, 86, 100, 132, 167, 170-172, 277-278, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 09.03.2021 року, погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні №0001516 від 23.04.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору.
Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1