Справа № 944/2708/21
Провадження №1-кп/944/903/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Яворові обвинувальний акт, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2021 року за № 0000010, про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Руднік Республіки Македонія, серба, громадянина Республіки Сербія, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працює, не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
Савовіч Зоран приблизно о 05 год 00 хв 10 лютого 2021 року, перебуваючи у офісно-складському приміщенні ТзОВ «АРТ ДЕКО РЕНЕСАНС» по вул. Шевченка, 1 в м. Новояворівську Яворівського району Львівської області, яке орендує ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно, шляхом вільного доступу викрав з даного приміщення: перфоратор торговельної марки «BOSCH» моделі GBH 12-52D, вартістю 24573,50 гривень; кутову шліфувальну машину (болгарку) торговельної марки «DeWalt», моделі «DWE4257» вартістю 2963,33 гривень; матерчату куртку вартістю 600,00 гривень; плащ (дощовик) вартістю 900, 00 гривень; мисливську гладкоствольну рушницю «МЦ 20-01», 20 калібру № НОМЕР_1 , вартістю 5900,00 гривень і в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 34936 гривень 83 копійки.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України яктаємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Також ОСОБА_8 приблизно о 05 год 00 хв 10 лютого 2021 року, перебуваючи у офісно-складському приміщенні ТзОВ «АРТ ДЕКО РЕНЕСАНС» по вул. Шевченка, 1 в м. Новояворівську Яворівського району Львівської області, яке орендує ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне виготовлення вогнепальної зброї, діючи незаконно, з порушенням вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, та вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за № 637/3077, умисно, шляхом перероблення без передбаченого законом дозволу, саморобним способом здійснив внесення змін до конструкції мисливської гладкоствольної рушниці «МЦ 20-01» № НОМЕР_1 , призначеної для стрільби патронами 20 калібру, шляхом вкорочення за допомогою болгарки ствола та прикладу даної рушниці, незаконно переробив її на обріз, який згідно з висновком експерта від 03 березня 2021 року № СЕ-19/114-21/2898-БЛ є обрізом мисливської рушниці та нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою саробним способом, шляхом вкорочення стволу та прикладу мисливської рушниці «МЦ 20-01» 20 калібру № НОМЕР_1 , придатним до проведення пострілів.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263-1 Кримінального кодексу України як незаконне виготовлення вогнепальної зброї.
Також приблизно о 05 год 00 хв 10 лютого 2021 року ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне поводження зі зброєю, без передбаченого законом дозволу, умисно, протиправно придбав обріз мисливської гладкоствольної рушниці «МЦ 20-01» 20 калібру № НОМЕР_1 , викравши його з офісно-складського приміщення ТзОВ «АРТ ДЕКО РЕНЕСАНС» по вул. Шевченка, 1 в м. Новояворівську Яворівського району, Львівської області та переніс до будинку ОСОБА_9 у с. Руда Краковецька Яворівського району Львівської області, в подальшому незаконно без передбаченого законом дозволу зберігав в даному будинку до видачі його ОСОБА_9 19 лютого 2021 працівникам поліції.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263-1 Кримінального кодексу України як придбання, носіння та зберігання зброї, без передбаченого законом дозволу.
26 травня 2021 року між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_11 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.
В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_8 повністю визнав свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушень та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання, а саме: за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі строком один рік, за ч. 1 ст. 263-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на три роки та за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком три роки один місяць. На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України узгодили остаточне покарання ОСОБА_12 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком три роки один місяць та його звільнення на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор в судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 також просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, у скоєному розкаюється.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди.
Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілого, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Суд з`ясував, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України яктаємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч. 1 ст. 263-1 Кримінального кодексу України як незаконне виготовлення вогнепальної зброї та за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України як придбання, носіння та зберігання зброї, без передбаченого законом дозволу.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкціям ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.
Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.
Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому угодженого між сторонами покарання, а саме в межах санкцій: ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі строком один рік; ч. 1 ст. 263-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на три роки; ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком три роки один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, якою передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити ОСОБА_13 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком три роки один місяць.
Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості та обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 Кримінального кодексу України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.
Крім того, постановою дізнавача СД Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 19 лютого 2021 визнано речовим доказом предмет, візуально схожий на зброю (рушницю), який передано на зберігання уповноваженій особі Яворівського РВП ГУНП у Львівській області.
Згідно з нормами ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що зазначений речовий доказ слід знищити.
Також у кримінальному провадженні понесені процесуальні витрати в загальному розмірі 4 641, 81 гривень, з них: у розмірі 1307 грн 45 коп на проведення судово-балістичної експертизи; по 980 грн 70 коп (дві експертизи) та 1372 грн 96 коп на проведення двох судово-товарознавчих експертиз, що підтверджується відповідними довідками Львівського НДЕКЦ МВС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Отже, з обвинуваченого ОСОБА_7 слід стягнути витрати на залучення експерта в розмірі 4641 грн 81 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 394, 424, 468, 469, 471, 473, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 травня 2021 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2021 року за № 0000010, між підозрюваним ОСОБА_11 і прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 263-1 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:
за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі строком один рік;
за частиною 1 статті 263-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком три роки;
за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком три роки один місяць.
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_13 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком три роки один місяць.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю один рік.
Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4641 (чотири тисячі шістсот сорок одна) гривня 81 копійка.
Речовий доказ предмет, візуально схожий на зброю (рушницю) знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
- обвинуваченим і його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, його представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя Д.Б. Поворозник