Справа №459/841/21
Провадження № 1-кп/459/300/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження за № 0000060 від 03.03.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого 13.05.2016 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки, 01.02.2017р. Червоноградським міським судом Львівської області замінено ст. 75 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 02.03.2021 близько 22 години 00 хвилини, знаходячись по вулиці Шептицького 1, в м. Червонограді Львівської області, діючи повторно, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, запхав руку в праву кишеню куртки ОСОБА_6 та вийняв мобільний телефон марки «Тесно» синього кольору, після чого почав утримувати його в руках. На вимогу потерпілого ОСОБА_6 щодо припинення протиправних дій та повернення мобільного телефону, не реагував. В подальшому ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, з метою досягнення свого корисливого умислу, незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_6 , слідує за ним, намагаючись припинити протиправні дії та повернути свій телефон, з місця вчинення злочину із викраденим майном втік.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 300 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повність та повідомив суду, що дійсно 02.03.2021р. під вечір (точного часу не пам`ятає) біля банку на вул. Шептицького,1 в м. Червонограді викрав у потерпілого з кишені телефон темного кольору. Потерпілий це побачив і просив повернути його, проте він не повернув телефон і заніс його додому. Вчив це з метою реалізувати телефон та отримати за нього кошти. Також обвинувачений у вчиненому щиро каявся, обіцяв більше так не чинити та суворо просив його не карати. Також зазначив, що на даний час телефон повернуто потерпілому.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю і дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст.186 КК України.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України є правильною, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення у вигляді відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття і відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого, який є людиною молодого віку, офіційно не працює, проте має підробітки, на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, має непогашену судимість, наявність пом`якшуючих обставин покарання, відсутність обставини, що обтяжує покарання та приходить до висновку, що покарання за вчинене слід призначити відповідно до санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарань санкцією вказаної статті не передбачені.

Одночасно враховуючи щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину, повне відшкодування шкоди потерпілому, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який має судимість, однак з 2017 року до кримінальної відповідальності не притягався, а також позицію прокурора, яка просила звільнити від покарання з застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, а тому його слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи праці,

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили арешт накладений на мобільний телефон марки «Тесно» - скасувати. Речовий доказ у справі, а саме: мобільний телефон марки «Тесно» переданий потерпілому на зберігання, залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1