КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 подану в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000605, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке вилучене 21.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , а саме: автомобіль марки «TOYOTA SEQUOIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля серія НОМЕР_2 у кримінальному провадженні №0000605за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України.
В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого містить достатньо правових підстав для його задоволення у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, оскільки майно має ознаки такого, що було здобуте кримінально протиправним шляхом, відповідає критеріям ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні №0000605.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання про накладення арешту на транспортний засіб. Посилається апелянт на те, що ухвала слідчого судді незаконна, необґрунтована та невмотивована. Зокрема захисник ОСОБА_5 посилається на порушення як слідчим, так і слідчим суддею строків, визначених законом для подання та розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна. На переконання захисника, слідчим суддею накладено арешт на майно, яке не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні,та не враховано, що дозволу на відшукання під час обшуку взагалі судом не надавалось.
В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та представник власника майна не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте причину своєї неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у їх відсутність, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно з метою, зокрема, збереження речового доказу, забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення. Завданням же арешту такого майна є запобігання можливості його втрати.

Як вбачається з поданого клопотання органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження № 0000605від 07.06.2019 підозра в якому за ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України повідомлена ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкцією якою передбачена конфіскація майна, як вид покарання, орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно. Крім того зазначає, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому метою накладення арешту є і забезпечення збереження речових доказів.

Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Таким чином, накладення арешту на майно за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, з огляду і на те, що органами досудового розслідування зібрані вагомі докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України за які може бути призначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження і забезпечення можливої конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на автомобіль марки «TOYOTASEQUOIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля серія НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_6 .

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

За встановлених обставин доводи адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 такими, що не ґрунтуються на матеріалах судової справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 117, 131, 132, 170- 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке вилучене 21.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , а саме: автомобіль марки «TOYOTA SEQUOIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля серія НОМЕР_2 у кримінальному провадженні №0000605за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.3 ст.307, ч.3 ст.313 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/771/2021
Єдиний унікальний номер 761/12264/20
Доповідач: ОСОБА_1