Справа № 761/9173/21
Провадження № 1-кс/761/6036/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку статті 303 КПК України, у межах кримінального провадження №000001015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, поданою в порядку статті 303 КПК України, у межах кримінального провадження №000001015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України про скасування постанови слідчого першого відділу Слідчого управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень ГСУ ДБР від 22.02.2021 про відмову у залученні ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні №000001015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020.

Крім того просив зобов`язати слідчого надати йому, як потерпілому, можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження №000001015.

В обгрунтування скарги зазначив, що вказане рішення слідчого є необгрунтованим, у зв`язку з чим постанова про відмову у визнанні його потерпілим підлягає скасуванню.

У судове засідання заявник не з`явився, водночас на адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що підтримує вимоги скарги в повному обсзяі, просить їх задовольнити та розглядати скаргу у його відсутність.

Слідчий будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, що у відповідності до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши доводи скарги та долучені до неї документи, приходить до наступного висновку.

Із матеріалів скарги вбачається, що Слідчим управлінням з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень ГСУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000001015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України.

Слідчим першого відділу Слідчого управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень ГСУ ДБР ОСОБА_4 22.02.2021 прийнято постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 18.02.2021 №ФО/1018-4 у кримінальному провадженні №000001015 від 24.12.2020.

Вказана постанова мотивована тим, що ОСОБА_3 має статус заявника у кримінальному провадженні, що вказує на відсутність у нього процесуальних прав на подачу клопотання про проведення слідчих (процесуальних) дій, з посиланням на норми ч.5 ст.40, ч.ч.1, 5 ст.55, ч.1 ст.220, ч.1 ст.221 КПК України.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий у своїй постанові про відмову у визнанні заявника потерпілим послався на те, що в кримінальному провадженні не встановлено факту завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням шкоди, що унеможливлює визнання останнього потерпілим.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000001015 від 24.12.2020.

Так, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону та кримінального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №000001015 від 24.12.2020.

Крім того, слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, обмежився лише цитуванням норм кримінального процесуального закону, обгрунтування відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність завдання ОСОБА_3 моральної шкоди не зазначено, як і не зазначено будь-яких мотивів, за яких слідчий прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, постанова слідчого першого відділу Слідчого управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень ГСУ ДБР ОСОБА_4 від 22.02.2021 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 18.02.2021 №ФО/1018-4 у кримінальному провадженні №000001015 від 24.12.2020 підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 задоволенню.

Разом з тим, скаржник просить слідчого суддю зобов`язати слідчого надати йому на ознайомлення матеріали кримінального провадження №000001015 від 24.12.2020, як потерпілому.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Крім того повноваження слідчого судді обмежуються параграфом 1 глави 26 КПК України, тобто слідчий суддя, не має повноважень давати вказівки слідчому щодо проведення певних слідчих дій та процесуальних дій строк на вчинення яких чітко не визначений.

Отже, у зазначеній частині вимог скарги, - заявнику слід відмовити.

Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 303, 304, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку статті 303 КПК України, у межах кримінального провадження №000001015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого першого відділу Слідчого управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень ГСУ ДБР ОСОБА_4 від 22.02.2021 про відмову у залученні ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні №000001015, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2020.

У задоволенні іншої частини вимог скарги, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1