Справа № 646/8930/19
№ провадження 1-в/646/64/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 щодо умовно?дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, має двох неповнолітніх дітей, відбуває покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)», зареєстрований та планує проживати за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого 04.12.2013 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.12.2013 з урахуванням ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 18.03.2014 за ч. 3 ст. 152 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі,
за участю: засудженого ОСОБА_5 ,
представника колонії ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 щодо умовно?дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 . В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_5 був засуджений за ч. 3 ст. 152 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі та відбуває покарання з 18.03.2014 і на цей час відбув понад ѕ частини покарання. За період відбування покарання засуджений характеризується посередньо, непогашених стягнень немає, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, працевлаштований слюсарем з механоскладальних робіт, має чисельні заохочення. У зв`язку з цим вважає, що своєю сумлінною поведінкою, чесним ставленням до праці засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, а тому вважає за можливе звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Також зазначає, що у засудженого непрацездатний батько, мати померла, а також на утриманні засудженого знаходяться неповнолітні діти. Крім того сестра засудженого є інвалідом та потребує сторонньої допомоги. У 2014 році засуджений проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції на пропускному пункті «Новоазовськ».
У судовому засідання засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заяву підтримали, просили задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 зазначив, що свою вину не визнавав та не визнає, але вважає, що є підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Адвокат засудженого вважав, що матеріали особової справи засудженого містять достатні підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Прокурор проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання заперечував, зазначив, що засуджений мав неодноразові стягнення, заохочень останнім часом не мав, засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 152 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі та відбуває покарання з 18.03.2014.
На даний час засуджений відбуває покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)». Відповідно до характеристики на засудженого від 16.12.2019 останній на даний час характеризується посередньо, має нестійку поведінку. На виробництві установи працевлаштований, з відрядною оплатою праці. Виконує роботи із самообслуговування під контролем представників адміністрації. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься безініціативно. За характером стриманий, при проведенні індивідуально- профілактичних та виховних бесід не завжди відвертий, в першу чергу ставить собі на меті отримання заохочення, а не виправлення. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує взаємовідносини із засудженими різної спрямованості. Вину в скоєному злочині не визнає. До відшкодовування шкоди за цивільним позовом ставиться негативно з власних переконань.
З характеристики на засудженого від 21.07.2020 крім вищевказаного вбачається, що засуджений бере участь у реалізації програм диференційованого виправного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», до реалізації програм ставиться без зацікавленості. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня не прагне, за характером скритний, хитрий, потребує контролю за своїми діями зі сторони представників адміністрації, до самокерованої соціально-правомірної поведінки не готовий. Вказане також підтверджується наявною в особовій справі характеристикою від 21.03.2018.
Відповідно до довідки про заохочення стягнення має 9 заохочень (оголошено подяку та зняття раніше накладеного стягнення). Засуджений також має 6 стягнень, в тому числі за порушення, вчинене після звернення до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, які на даний момент погашені.
Відповідно до характеристики Вінницького обласного товариства УРК від 11.10.2014 та довідки формування «Охорони громадського порядку та Державного кордону України» засуджений у 2014 році до постановлення вироку проходив службу в добровольчому формуванні з охорони громадського порядку та державного кордону, за час несення служби зарекомендував себе хоробрим бійцем, справжнім захисником Батьківщини.
Згідно вироку Ніжинського міського районного суду Чернігівської області від 04.12.2013 засуджений має позов на загальну суму 20 000 грн. Відомості щодо погашення позову відсутні.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.01.2008 та серії НОМЕР_2 від 24.02.2009 засуджений має двох неповнолітніх дітей. Також має непрацездатного батька.
З особової справи засудженого вбачається, що засуджений відбував покарання у Вінницькій установі виконання покарань (№ 1), Сумському слідчому ізоляторі, Шостинській виправній колонії (№ 66), у Диканівській виправній колонії (№ 12). Під час відбування покарання у Шостинській виправній колонії (№ 66) та Диканівській виправній колонії (№ 12) мав як заохочення, так і стягнення. У засудженого неодноразово вилучалися заборонені до використання в колонії предмети.
Також з особової справи засудженого вбачається, що протягом відбування покарання засуджений свою вину у скоєному злочині не визнав (характеристика від 13.11.2015, від 15.05.2019, від 18.12.2019).
Характеристика засудженого не відображає процесу виправлення засудженого.
Відповідно до витягу із протоколу № 50засідання адміністративної комісії установи №12 від 18.12.2019 року засуджений не став на шлях виправлення, на підставі чого відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто, умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване за одночасної наявності двох складових: фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання та виправлення засудженого.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Сумлінна поведінка передбачає зразкове виконання засудженим вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації. Важливим є оцінка засудженим своєї протиправної поведінки та її осуд, дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, готовності підлягати кримінальній відповідальності.
У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
При вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання суд базується на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, та враховує, що аналіз відомостей, що містяться в особовій справі ОСОБА_5 , який неодноразово мав стягнення, які зняті (погашені) у встановленому законом порядку, характеризувався як скритний, хитрий, оцінку ним своєї злочинної діяльності, відповідно до якої засудєжений не визнавав вину у скоєному злочині, його дійсні наміри щодо залучення до праці та своєї поведінки, який відповідно до особової справи в першу чергу ставить собі на меті отримання заохочення, а не виправлення, тяжкість злочину, за який його засуджено, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, ставлення засудженого до цивільного позову.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо переконливості виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого адміністрацією установи виконання покарання пільг в певні періоди відбування ним покарання саме по собі не може свідчити, що він став на шлях виправлення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного, ст. 537, 539 КПК України, керуючись ст. 81 КК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 щодо умовно?дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, засудженим з моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_1