ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1315/21 Справа № 208/868/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

від відбування покарання на невідбутий строк 08 місяців 13 днів, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року засуджену ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 08 місяців 13 днів.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що враховуючи, що засуджена, відбуваючи покарання у державній установі «Кам`янська виправна колонія № 34», до праці ставиться відповідально, в роботі проявляє старанність та ініціативу, з наданим об`ємом роботи справляється своєчасно і якісно, вимог режиму відбування покарання не порушує, свідомо ставиться до режимних вимог, провину у скоєному злочині визнає, розкаюється, а також засуджена відбула 2/3 частини призначеного їй покарання та має заохочення, суд прийшов до висновку, що остання своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у застосуванні щодо засудженої вимог ст. 81 КК України.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що засуджена має лише 2 заохочення, які отримала наприкінці строку відбування покарання. Звертає увагу, що висновок про виправлення засудженої має ґрунтуватись на всебічному врахуванні даних про її поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку. Вказує, що в матеріалах особової справи відсутні докази на підтвердження сумлінної поведінки засудженої за період відбування покарання, позитивних зрушень у її свідомості та активної участі у житті установи й відділення.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджена ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджена довела своє виправлення, а тому може бути звільнена умовно-достроково.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджена вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2013 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Збарзького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день за два дні позбавлення волі з 17 грудня 2013 року по 17 січня 2014 року.
Початок строку відбування засудженою покарання 17 грудня 2013 року.
Кінець строку відбування засудженою покарання 17 листопада 2021 року.
Як встановив суд першої інстанції засуджена з 17 грудня 2013 року утримувалась в державній установі Артемівський слідчий ізолятор Донецької області та під час перебування в установі вимог режиму утримання не порушувала, заохочень та стягнень не мала.
З 05 квітня 2014 року перебувала в державній установі Збаразька виправна колонія (№63) Тернопільської області та під час відбування покарання характеризувалась добре, мала 2 заохочення, стягнень не мала.
З 27 жовтня 2017 року утримувалась в УВП №6 м. Бахмута та під час перебування в установі вимог режиму утримання не порушувала, заохочень та стягнень не мала.
З 24 листопада 2017 року відбуває покарання в державній установі Кам`янська виправна колонія (№34) та за час відбування покарання характеризується позитивно, має 2 заохочення, по прибуттю до установи працевлаштована на швейному виробництві на посаду приймальника матеріалів, напівфабрикатів та готових виробів, де і працює по теперішній час, з наданим об`ємом роботи справляється в повному обсязі, вчасно та якісно, завжди проявляє ініціативу при виконанні змінного завдання, вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дотримується свідомо, проявляє соціально-корисну ініціативу у житті відділення, приймає участь у культурно-масових заходах, також бере участь у спортивних змаганнях, які проводяться в установі, приймає участь у програмах виховного впливу, тематичні заходи відвідує регулярно, завдяки чому у свідомості засудженої відбулися суттєві зміни, що носять позитивно-спрямований характер, з рідними підтримує соціально - корисний зв`язок шляхом листування та телефонних розмов, отримує від рідних продовольчі посилки, провину у скоєному злочині визнає, висловлює щире каяття. Питання побутового влаштування вирішено позитивно.
Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджена своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, стала на шлях виправлення та виховання, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що за період відбування покарання засуджена має лише 2 заохочення, не може свідчити про відсутність критичного ставлення до вчинених злочинів та подання нею негативного прикладу для інших засуджених. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту прокурор не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи прокурорапро те, що установою не зазначено даних, які б свідчили про сумлінну поведінку засудженої, спростовуються наявними у матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема, характеристикою установи на засуджену, довідкою про заохочення та стягнення, з якої слідує, що засуджена має 4 заохочення, опитувальним листом, відповідно до якого керівники служб установи вважали, що засуджена довела своє виправлення, довідкою установи, відповідно до якої станом на 27 січня 2021 року виконавчого листа на засуджену в бухгалтерії установи не значиться.
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обгрунтованого рішення.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора.

З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженою свого виправлення та про відсутність підстав для її звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4