КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 дібдо 18 липня 2021 року включно.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинення ним нових злочинів наявність пред`явленої підозри у іншому кримінальному провадженні, а також можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків, один з яких є малолітньою особою, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час за адресою його реєстрації і фактичного проживання: АДРЕСА_1 , заборонивши покидати місце проживання у період з 23 години до 06 години наступного дня.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суддя, керуючись незрозумілими мотивами і без посилання на жодну норму чинного законодавства, призначила і провела розгляд цього клопотання прокурора не в рамках кримінального провадження, в котрому воно подано, а окремо, за повною аналогією до процедури розгляду запобіжного заходу слідчим суддею на стадії досудового розслідування. При цьому в мотивувальній частині ухвали послалася на статтю 331 КПК України, тобто суддя не витребувала матеріали кримінального провадження, не оглядала і не керувалася ними.
Крім того, розгляд клопотання проведено без виклику інших обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і їхніх захисників, участь яких у справі про особливо тяжкий злочин є необхідною, при цьому він, перед початком розгляду клопотання прокурора висловлював позицію, що вважає такі дії суду незаконними, а обвинувачений наполягав на виклику відсутніх учасників процесу, а тому вважає, що судом першої інстанції алгоритм розгляду клопотання прокурора на стадії судового провадження суперечить вимогам ч. 2 ст. 318 КПК України.
Також суд першої інстанції грубо порушив вимоги глави 18 КПК України, оскільки не виконав вимог статей 194 і 199 КПК України і не мав для цього фактичних підстав, оскільки прокурор до свого письмового клопотання не додав, а в судовому засіданні не запропонував суду дослідити хоч один доказ наявності ризиків, а тому суд був позбавлений можливості оцінювати як обґрунтованість обвинувачення, так і ризики, так і їхню динаміку, так і доцільність альтернативних запобіжних заходів. При цьому, суд прийшов до безпідставного висновку про відсутність необхідності перевірки обґрунтованості підозри і висунутого обвинувачення.
Крім того, продовживши запобіжний захід ОСОБА_6 , суд не визначив розмір застави і не обґрунтував мотиву такої позиції.
Також суд обґрунтувавши висновок щодо ризику неявки обвинуваченого до суду, не врахував, що інші обвинувачені перебуваючи тривалий час під домашнім арештом, сумлінно виконують покладені процесуальні обов`язки, нікуди не тікають, і разом з ОСОБА_6 заявляють про пришвидшення судового розгляду для доказування своєї невинуватості.
Також про малоймовірність наміру ОСОБА_6 вчинити втечу свідчать його пенсійний вік (61 рік), пожиттєва інвалідність II групи, тяжке онкологічне захворювання, наявність постійного місця проживання, дружини і малолітньої дитини віком менше одного року.
Висновок суду про ризик вчинення обвинуваченим нового злочину також вважає необґрунтованим, оскільки суд обґрунтував наявністю пред`явленої підозри у іншому кримінальному провадженні, однак такий висновок не може вважатися обґрунтованим, оскільки суд мало того, що не бачив копії самої підозри, так ще й не має жодного поняття про її зміст, а підозра, про яку заявив прокурор, ґрунтувалася на одному-єдиному речовому доказі, який мав ознаки штучно створеного, за таких умов робити висновки про наявність або відсутність ризику вчинення нового злочину суд не мав ані достатнього фактів, ані законних підстав.
Також суд зробив необґрунтований висновок, про те, що не відпав і не змінився такий ризик, як можливість незаконно впливати на потерпілих і свідків, один з яких є малолітньою особою, оскільки жодного факту незаконного впливу на свідків і потерпілих не було, при тому, що двоє із чотирьох обвинувачених перебувають на свободі протягом часу, що обраховується місяцями, причому станом на сьогодні - без будь-якого запобіжного заходу.
В апеляції захисника відсутнє клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, відтак розгляд провадження здійснюється без участі сторін кримінального провадження, як це передбачено ч. 4 ст. 422-1 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а ухвалу суду слід залишити без змін, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.
Так, суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення ґрунтується на досліджених у суді матеріалах провадження оскільки, як вважає суд, застосування більш м`яких запобіжних заходів, на даному етапі судового розгляду, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, позаяк відображені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину є свідченням того, що обставини, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали і рівень суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_6 є настільки високим, що на даний час унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж існуючий, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Доводи захисника, що суддя, керуючись незрозумілими мотивами і без посилання на жодну норму чинного законодавства, призначила і провела розгляд цього клопотання прокурора не в рамках кримінального провадження, в котрому воно подано, а окремо, за повною аналогією до процедури розгляду запобіжного заходу слідчим суддею на стадії досудового розслідування є безпідставними.
З матеріалів судового провадження убачається, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, розгляд вищевказаного кримінального провадження здійснюється під головуванням судді ОСОБА_10 , у провадженні проведено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд, який не розпочато, оскільки станом на 20.05.2021 суддя ОСОБА_10 перебував на лікарняному.

18.05.2021 від прокурора ОСОБА_11 надійшло клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а строк тримання під вартою закінчується 23.05.2021.
Згідно п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, тимчасово, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (Covid-19) встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Згідно абз. 5 п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, в разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що головуючий суддя по справі ОСОБА_10 станом на 20.05.2021 перебував на лікарняному, а строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 закінчувався 23.05.2021, вирішення клопотання щодо продовження йому строку тримання під вартою здійснювалось суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_12 , визначеною на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України та в порядку, передбаченому п. 20-5 ХІ «Перехідні положення» КПК України.

При цьому доводи захисника про те, що суддя не витребувала матеріали кримінального провадження, не оглядала і не керувалася ними є, на думку колегії суддів, лише припущеннями захисника, оскільки, як вбачається з оскаржуваною ухвали суддя був обізнаним про те, що судовий розгляд у справі не розпочатий, обвинувачений, потерпілі, свідки не допитані, речові докази не досліджувались, що свідчить про безпідставність даних доводів захисника.
Доводи захисника про те, що розгляд клопотання проведено без виклику інших обвинувачених, їхніх захисників, а тому вважає, що судом першої інстанції алгоритм розгляду клопотання прокурора на стадії судового провадження суперечить вимогам ч. 2 ст. 318 КПК України також є безпідставин6ими, з огляду на те, що в судовому засіданні розглядалось лише клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
Колегія суддів зазначає, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи сторони захисту в апеляційній скарзі в частині необхідності перевірки обґрунтованості підозри і висунутого обвинувачення ОСОБА_6 є неспроможними.
При цьому доводи апелянта, що прокурором не надано доказів обґрунтованості підозри обвинуваченого не можуть бути взятими до уваги, позаяк вказана обставина враховується при обранні запобіжного заходу, а на стадії судового розгляду суд розглядає обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті, та позбавлений можливості висловлюватися щодо обґрунтованості підозри.
Що ж стосується посилання захисника на те, що при постановленні ухвали про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції не визначив розміру застави, то воно також не може бути визнане обґрунтованим та служити підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на те, що, відповідно до положень, передбачених ст. 183 КПК України, питання щодо визначення розміру застави, суд зобовязаний вирішувати при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а судом апеляційної інстанції переглядається ухвала про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у звязку з чим, у даному конкретному випадку, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, при цьому це є правом суду, а не обов`язком.
Також безпідставними колегія суддів вважає доводи захисника про те, що ризик переховування від суду нівельований тим, що інші обвинувачені у цьому провадженні, перебуваючи тривалий час під домашнім арештом, сумлінно виконують покладені процесуальні обов`язки, нікуди не тікають, оскільки дані обставини, жодним чином не спростовують ризики, на які посилається суд в оскаржуваній ухвалі щодо підстав продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
Доводи захисника про те, що про малоймовірність наміру ОСОБА_6 вчинити втечу свідчать його пенсійний вік (61 рік), по життєва інвалідність II групи, тяжке онкологічне захворювання, наявність постійного місця проживання, дружини і малолітньої дитини віком менше одного року, не можуть бути безумовною підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, позаяк, під впливом тяжкості покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини у вчиненому, обвинувачений може переховуватися від суду.
Доводи захисника щодо необґрунтованості ризику вчинення обвинуваченим нового злочину є неспроможними, оскільки, як вбачається з оскаржуваної ухвали суд зазначив, що в даний час вже є призначений до судового розгляду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання до 15 років позбавлення, наявність пред`явленої підозри у іншому кримінальному провадженні, що не заперечувала сторона захисту.
Також, на думку колегії суддів, суд зробив обґрунтований висновок, про те, що не відпав і не змінився такий ризик, як можливість незаконно впливати на потерпілих і свідків, один з яких є малолітньою особою, оскільки, як зазначено в ухвалі суду, судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, і потребує тривалого часу, при цьому обвинувачений, потерпілі, свідки ще не допитані, речові докази не досліджувались, а тому ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків не відпав та не зменшився.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт у нічний час, як просить захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.
Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 199, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №376/2218/20

Провадження №11-кп/824/2909/2021 Категорія КК: ч. 4 ст. 187 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12
Доповідач ОСОБА_1