Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 квітня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 жовтня 2020 року у провадженні за поданням старшого інспектора Дубенського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за №2617-VIII щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_6 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання старшого інспектора Дубенського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за №2617-VIII щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_6 (далі подання інспектора).

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 червня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України привести у відповідність до Закону України від 22.11.2018 за №2617-VIII та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

Згідно оскаржуваної ухвали, в задоволенні подання інспектора, відмовлено.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На його думку, місцевий суд допустив порушення вимог ч.1 ст.72 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки фактично зменшив засудженому покарання удвічі, вийшов за межі своїх повноважень щодо приведення вироку у відповідність до Закону України від 22.11.2018 за №2617-VIII.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання, зазначив в оскаржуваній ухвалі, що ОСОБА_6 засуджений до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, що перевищує санкцію нового Закону, тому, за таких обставин, суд вбачає наявність обгрунтованих підстав для приведення вироку суду в частині призначення покарання у відповідність до вказаного Закону шляхом зміни призначеного засудженому виду покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік на більш м`який - обмеження волі на той же строк, із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік із застосуванням ст. 76 КК України.

До початку апеляційного розгляду на адресу Рівненського апеляційного суду поступило клопотання від ОСОБА_6 про розгляд справи за його відсутності. Також ОСОБА_6 зазначив, що апеляційну скаргу прокурора повністю підтримує.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах апеляційної скарги, обговоривши її доводи, дослідивши матеріали провадження в заявлених межах, колегія суддів керується наступним.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, зазначених вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22.11.2018 № 2617-8 визначено поняття кримінального проступку, кримінально-правові наслідки, пов`язані з вчиненням таких правопорушень, особливості їх досудового розслідування та судового розгляду.

Вказаним Законом України від 22.11.2018 № 2617-8 внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Так, відповідно до санкції частини 1 статті 185 КК України, за вказаною нормою передбачено покарання у виді : штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Тобто, із санкції вказаної статті виключено покарання у виді позбавлення волі, натомість введено покарання у виді обмеження волі, яке відповідно до градації покарань, передбачених ст. 51 КК України, є менш тяжким покаранням.

За загальним правилом, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання закону про кримінальну відповідальність зворотної дії у часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, згідно ч. 3 і ч. 4 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 19.04.2000 N6-рп/2000 (справа № 1-3/2000 про зворотну дію кримінального закону в часі) кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

Таким чином, закон України від 22.11.2018 за № 2617-VIII, яким виключено покарання у виді позбавлення волі з санкції ч. 1 ст. 185 КК України, пом`якшив становище осіб, які вчинили ці кримінальні правопорушення до набрання Законом чинності.

Відтак, згідно положень ст.5 КК України, він має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Статтею 74 КК України передбачено механізм зарахування засудженому покарання з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України, у разі якщо максимальна межа покарання, встановленого санкцією нового закону передбачає більш м`який вид покарання, ніж призначений засудженому.

Відповідно до ч. 6 ст. 72 КК України, встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватися і в інших випадках, передбачених Загальною частиною КК України.

Згідно ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (ст.ст. 75, 79, 104 КК України).

Внесеним у порядку ст. 537 КПК України поданням Дубенського міськрайонного відділу філії ДУ Центр пробації пропонувалося привести у відповідність до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22.11.2018 № 2617-8 вироку Дубенського міськрайонного суду від 24.06.2020 стосовно ОСОБА_6 .

Враховуючи положення Закону України від 22.11.2018 за № 2617-VIII, яким частково пом`якшено кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 підлягав зміні, з визначенням покарання відповідно до ст. ст. 72, 74 КК України.

А саме, покарання, призначене ОСОБА_6 вироком суду першої інстанції, підлягало зарахуванню з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Тобто, суд першої інстанції, приводячи вирок суду у відповідність до Закону України від 22.11.2018 за № 2617-VIII, повинен був визначити покарання ОСОБА_6 згідно положень ст. 72 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Таким чином, Дубенський міськрайонний суд, ухваливши вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, допустив порушення вимог ч. 1 ст. 72 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Окрім цього, Дубенський міськрайонний суд, фактично зменшивши засудженому покарання удвічі, вийшов за межі своїх повноважень щодо приведення вироку у відповідність до Закону України від 22.11.2018 за № 2617-VIII.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою поданням старшого інспектора Дубенського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області, майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за №2617-VIII щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання відносно засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 червня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за №2617-VIII та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та оскарженнню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3