Справа № 308/9731/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , дослідивши матеріали скарги ОСОБА_2 в інтересах потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку ст. 303, 304 КПК України, на бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури, зобов`язання забезпечення належної охорони речових доказів у кримінальному провадженні,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на протиправну бездіяльність процесуальних прокурорів, та щодо забезпечення належної охорони речових доказів у кримінальних провадженнях № 0000023 та № 00000233.
Дослідивши скаргу та додані до такої матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно прохальної частини скарги ОСОБА_2 просить:
1.Скаргу розглянути в присутності заявника у законом встановлений строк (72 години) для цього «Обов`язково» витребувати до суду матеріали 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233 і після вивчення та дослідження матеріалів кримінального провадження визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 по факту невнесення вмотивованої постанови у 72 години, строк на подане ними клопотання в порядку вимог ст.. 220 КПК України 26 лютого 2021 року.
2.Зобов`язати вчинити певні дію у відповідності до п.3 ч.2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування , автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки на якій розташоване вказане майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до ст.. 6 Конвенції так як оригінали належних і допустимих доказів на арештоване приватне майно потерпілих підтверджується оригіналами документів на право спільної приватної власності потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Дана скарга в частині вимог, зобов`язати вчинити певні дію у відповідності до п.3 ч.2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування , автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки на якій розташоване вказане майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до ст.. 6 Конвенції так як оригінали належних і допустимих доказів на арештоване приватне майно потерпілих підтверджується оригіналами документів на право спільної приватної власності потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , не є предметом розгляду в межах передбачених ст. 303 КПК України.
Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора і слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування віднесено до повноважень слідчого судді та урегульовано главою 26 КПК України, якою чітко встановлені межі розгляду та вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарг. Також кримінально-процесуальним законом встановлені певні процедури оскарження, дотримання яких є обов`язковим.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Таким чином перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні є вичерпним. Згідно ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.
Крім того, порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про них визначено в ст.100 КПК України, безпосередньо п.6ст.100 КПК України зазначає, що «Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення…зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрат по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю…. 1). Повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2). Передаються за письмовою згодою власників, а в разі їх відсутності за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3). Знищуються за письмовою згодою власника, а в разі його відсутності за рішенням слідчого судді, суду….; 4). Передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду….». ч.7 ст.100 КПК України вказує, що «У випадках, передбачених п.2-4 частини шостої цієї статті, слідчий, за погодженням з прокурором або прокурор звертаються з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, …….яке розглядається згідно ст.171-173 цього Кодексу».
Таким чином ст.100 КПК України надає право слідчому судді для вирішення питання про долю речових доказів тільки для їх реалізації, знищення, чи технологічної переробки і ніяким чином не для повернення чи передачі власнику.
Отже, із викладеного слідує, що у цій частині скарги, порушені перед слідчим суддею питання, які не відносяться до повноважень слідчого судді, не входить до переліку дій, бездіяльності та рішень, які підлягають оскарженню слідчому судді та визначених ст.303 КПК України.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що за поданою скаргою в цій частині слід відмовити у відкритті провадження.
Що стосується вимог скарги в частині розглянути скаргу в присутності заявника у законом встановлений строк (72 години) для цього «Обов`язково» витребувати до суду матеріали 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233 і після вивчення та дослідження матеріалів кримінального провадження визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 по факту невнесення вмотивованої постанови у 72 години, строк на подане ними клопотання в порядку вимог ст.. 220 КПК України 26 лютого 2021 року, то у ч.1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення при досудовому розслідуванні.
Частинами 1 та 2 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна .
Відповідно до ч. 1 статті 304 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржене - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Дана норма передбачає чіткий перелік осіб, які мають право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.
З матеріалів справи встановлено, що скаргу підписано та подано потерпілими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх представником ОСОБА_2 , зі змісту самої скарги вбачається, що у кримінальних провадженнях № 0000023 та № 00000233, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є потерпілими.
При цьому, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тобто, виходячи з положень ст.ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.
Розгляд клопотань сторони кримінального провадження під час досудового розслідування відбувається в порядку, передбаченому ст.220 КПК України, а саме, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Відповідно до ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситися мотивована постанова, копія якої вручається особі, котра заявила клопотання, а в разі неможливості вручення з об`єктивних причин - направляється йому.
Виходячи зі змісту положень ст. 220 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний розглянути клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника в строк не більше трьох днів з моменту подання, однак таке клопотання повинно стосуватися не будь-яких дій, а саме процесуальних дій, які: передбачені КПК України; направлені на виконання завдань кримінального провадження при проведенні досудового слідства; відносяться до компетенції слідчого.
Клопотання - це письмове звернення з проханням про виконання будь-яких процесуальних дій у кримінальному провадженні, визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Клопотання може вноситись стороною захисту, потерпілим, його представником чи законним представником. Воно адресується слідчому чи прокурору, який протягом трьох днів, розглянувши клопотання, приймає одне з таких рішень - задовольняє чи відмовляє у задоволенні клопотання.
Будь-яких доказів звернення з відповідними клопотаннями в порядку вимог ст. 169, 220 КПК України до прокурора чи слідчого, до матеріалів клопотання не додано. Так, до скарги жодних документів не додано.
Вказані підстави передбачені в статті 220, 221 КПК України відсутні, тому зазначені в скарзі обставини не є предметом оскарження відповідно до статті 303 КПК України.
З наведеного вбачається, що звертаючись до слідчого судді із скаргою заявники не надають підтверджень про звернення із відповідними клопотаннями до слідчого чи прокурора у порядку ст. 220 КПК України, разом із тим у скарзі зазначають що вони звертались до керівника Закарпатської обласної прокуратури з приводу описаних у скарзі подій. Однак не вказують якого змісту було звернення (клопотання) та до кого конкретно звертались, коли саме звертались, коли отримано такі.
Таким чином у частині що стосується п. 1 даної скарги, а саме: визнання неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 по факту невинесення вмотивованої постанови у 72 години, строк на подане ними клопотання в порядку вимог ст.. 220 КПК України 26 лютого 2021 року - скарга підлягає поверненню із вказаних підстав.
Неподання заявником до скарги належних доказів, з урахуванням вимог ст.ст. 7, 22, 26 КПК щодо диспозитивності кримінального провадження, унеможливлює визначення слідчим суддею питання щодо додержання встановлених ст.303 КПК України підстав звернення суб`єкта з відповідної скаргою, що має істотне значення при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду.
Частиною 2 статті 304 КПК України передбачено, що скарга повертається, зокрема, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу.
Вказана стаття має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого чи прокурора, оскільки обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження.
У зв`язку з вищевикладеним вважаю, що скарга підлягає поверненню заявникам в цій частині.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє його право повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадження скарги в частині зобов`язання вчинити певні дію у відповідності до п.3 ч.2 ст. 307 КПК України, тобто зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 забезпечити реальну належну охорону речових доказів у даному кримінальному провадженні щодо спільного нерухомого майна реєстраційний номер 01 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме будівлі станції технічного обслуговування , автомийки і магазину загальною площею 905,8 кв. м. та земельної ділянки на якій розташоване вказане майно шляхом передачі на відповідальне зберігання арештованого майна реальним власникам потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовити.
Скаргу ОСОБА_2 в інтересах потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині витребування до суду матеріали 2 кримінальних проваджень № 0000023 та № 00000233 і після вивчення та дослідження матеріалів кримінального провадження визнати неправомірною бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 по факту невнесення вмотивованої постанови у 72 години, строк на подане ними клопотання в порядку вимог ст.. 220 КПК України 26 лютого 2021 року повернути особі яка її подала.
В частині повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1