Справа № 592/2745/20
Провадження № 1-кп/591/216/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2021 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003534 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, не працюючого, не одруженого, не судимого,
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
22 листопада 2019 року, близько 12.00 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні офісу «Регіональна біржа нерухомості» за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 12/2, під час словесного конфлікту з ОСОБА_11 , ножем, який був у нього, умисно з метою спричинення смерті, наніс потерпілій ОСОБА_11 не менше 23 хаотичних ударів в область грудної клітки, шиї, живота, та рук, внаслідок чого заподіяв останній різаних та колото-різаних поранень передньо-бокових поверхонь шиї, з ушкодженням правої сонної артерії, правої яремної вени, численних судин меншого діаметру, які супроводжувались гострою крововтратою, а між різаними та колото-різаними пораненнями шиї і смертю потерпілої існує прямий причинний зв`язок.

Після цього, залишаючи вказане місце події, ОСОБА_10 забрав з собою жіночу сумку потерпілої з грошима, в яку помістив її мобільний телефон. В подальшому, в району мосту неподалік буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, з сумки потерпілої ОСОБА_11 викрав кошти в сумі 405 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 провину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро покаявся та показав, що між ним та ОСОБА_11 було укладено договір стосовно наданню йому послуг по підшуковуванню житла. 20 листопада 2019 року він отримав від ОСОБА_11 адреси, за якими пішов, щоб подивитись житло. За наданими ріелтором ( ОСОБА_11 ) адресами не вдалось винайняти житло, тому, щоб узгодити ці питання, домовився зустрітись з ОСОБА_11 , до якої приїхав в офіс 22 листопада 2019 року. Під час розмови між ними виник словесний конфлікт, в процесі якого обвинувачений дістав ніж та почав наносити удари по тілу потерпілої, оскільки (зі слів обвинуваченого) вона почала кричати на нього та ображати. Пам`ятає декілька ударів, після нанесення яких, коли помітив, що ОСОБА_11 померла, то забрав її сумку, ключі, мобільний телефон та залишив приміщення офісу. В подальшому, коли оглядав сумку потерпілої, то забрав з неї гроші в сумі 405 гривень, які витратив на спирте та продукти харчування (сумку, ключі та телефон викинув в річку, як і ніж). В подальшому, частину одежі, в яку був одягнутий під час наведених подій, викинув в річку, а частину спалив. Зазначив також, що ніж був у нього з собою, оскільки збирався в той день на пікнік з товаришем на ім`я ОСОБА_12 , але іншої інформації про нього не знає, як і не знає його жодних контактів (ніж придбав за день до цього для згаданого пікніка). Цивільний позов щодо відшкодування майнової шкоди визнав повністю, а стосовно моральної шкоди частково.

Потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 22 листопада 2019 року, його дружина ОСОБА_11 , яка працювала ріелтором, пішла на роботу. Оскільки вони домовились з нею зустрітись вдень, то потерпілий почав їй телефонувати приблизно о 12.00 год., але на дзвінки вона не відповідала. Коли знову почав телефонувати приблизно через півтори години, то абонент вже був поза зоною досяжності. Приблизно о 17.00 годині прийшов до дружини на роботу, помітив, що одні двері були відчинені, а інші зачинені. Побоюючись, що щось трапилось, приблизно о 18.00 год. поїхав знову до офісу разом з тещею та тестем. Через вікно офісу за допомогою ліхтаря помітив, що в офісі безлад, тому викликали поліцію, з якими відчинили офіс, а коли зайшли в середину, то виявили тіло його дружини зі слідами пошкоджень та крові. Цивільний позов підтримав повністю.

Потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що 22 листопада 2019 року йому зателефонував його брат та повідомив, що вбито його матір ОСОБА_11 , цивільний позов підтримав повністю.

Крім цього, вина ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

-протоколом затримання ОСОБА_10 , під час якого у останнього було вилучено одежу (т. 2 а.с. 21);

-висновком судово-психіатричної експертизи № 572 від 16 грудня 2019 року, яким рекомендовано проведення відносно обвинуваченого стаціонарної експертизи (т. 2 а.с. 38), та висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 20 від 30 січня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_10 є осудною особою (т. 2 а.с. 41);

-висновком судово-медичної експертизи № 931 від 26 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 46), яким підтверджено наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень, які могли утворитись 22 листопада 2019 року внаслідок травмування частинами ножа у власних руках;

-висновками судово-медичних експертиз № 1099/736 від 23 листопада 2019 року та № 1099/736-д1 від 24 січня 2020 року (т. 2 а.с. 47, 54), якими підтверджено отримання потерпілою ОСОБА_11 тілесних ушкоджень від обвинуваченого ОСОБА_10 , які спричинили її смерть, про які йде мова в обвинуваченні, а також їх характер, ступінь тяжкості, локалізація та механізм утворення, а також те, що деякі з ран потерпілої носять захисний характер;

-протоколом обшуку з фототаблицею та дослідженим відеозаписом від 22 листопада 2019 року, який проводився в офісі загиблої ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 62-78), під час якого було вилучено докази, виявлено тіло потерпілої та зафіксовано слідову картину;

-протоколами пред`явлення для впізнання ОСОБА_10 свідкам ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з відеозаписами (т. 2 а.с. 80-85);

-оригіналом договору, укладеним 20 листопада 2019 року між обвинуваченим та потерпілою, який був вилучений при наведеному обшуку в офісі ОСОБА_11 , та яким підтверджуються обставини стосовно договірних відносин між ними та щодо умов, які передували згаданим в обвинуваченні подіям (т. 2 а.с. 86);

-протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю обвинуваченого (т. 2 а.с. 160), під час якого була перевірена та уточнена повідомлена ним інформація стосовно згаданих в обвинуваченні подій;

-висновком судово-медичної експертизи № 1099/736-д2 від 24 січня 2020 року (т. 2 а.с. 169), згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 може відповідати механізму заподіяння їй тілесних ушкоджень, продемонстрованих ОСОБА_10 під час проведення наведеного слідчого експерименту за його участю;

-протоколом огляду від 29 листопада 2019 року (т. 2 а.с. 173), під час якого виявлено та вилучено ніж в районі залізничного мосту на р. Псел в м. Суми (ймовірне місце повідомлене обвинуваченим, де він викинув ніж);

-протоколом огляду від 28 листопада 2019 року (т. 2 а.с. 177), під час якого зафіксовано слідову картину зі слідами багаття в районі мосту на р. Псел в м. Суми та обгорілі рештки полімеру зі слідами підошви (ймовірне місце, повідомлене обвинуваченим, де він спалював частину одежі та взуття);

-висновком трасологічної експертизи від 18 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 186), відповідно до якого, сліди взуття з лінолеуму з офісу ОСОБА_11 мають ділянку з такою ж формою, розмірами та взаєморозміщеними елементами малюнку, що й на рештках полімеру зі слідами підошви, вилучених в місці їх спалення обвинуваченим;

-висновком трасологічної експертизи від 18 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 194), відповідно до якого, сліди взуття з аркушу паперу з офісу ОСОБА_11 залишені слідоутворюючим об`єктом з такою ж формою, розмірами та взаєморозміщенням елементів малюнку, що й на рештках полімеру зі слідами підошви, вилучених в місці їх спалення обвинуваченим;

-висновком судово-медичної експертизи речового доказу № 1 від 06 січня 2020 року (т. 2 а.с. 201), відповідно до якого на взутті потерпілої є сліди крові, деформація яких проходила в деякий проміжок в часі та в різних напрямках у просторі;

-висновками судово-медичних експертиз речових доказів №№ 3, 4 від 02 та 08 січня 2020 року (т. 2 а.с. 206, 214), згідно яких колото-різані рани з клаптів шкіри ОСОБА_11 та ушкодження її одежі могли бути заподіяні клинком ножа, виявленого при огляді в районі залізничного мосту на р. Псел в м. Суми;

-протоколом отримання зразків від обвинуваченого ОСОБА_10 та висновком судово-медичних експертиз крові № 1076 від 11 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 222, 223), яким визначено групову приналежність його крові та висновком судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту з рук ОСОБА_11 № 281 від 23 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 225), згідно якого походження крові в ньому можливе як від потерпілої так і від обвинуваченого;

-протоколом слідчого експерименту від 05 грудня 2019 року за участю ОСОБА_10 , під час якого останнім було продемонстроване подальше розпорядження обвинуваченим майном, яке було ним забране з офісу ОСОБА_11 22 листопада 2019 року (т. 2 а.с. 224).

Будь-яких переконливих доводів чи тверджень щодо недопустимості чи неналежності наведених доказів суду не наведено, вони на думку суду є такими, що в повній мірі узгоджуються між собою та підтверджують обставини вчинення ОСОБА_10 саме інкримінованих в провину кримінальних правопорушень.

Незначні неточності в показах обвинуваченого суд відносить на давність описаних подій, а також на його психічний стан, зумовлений наявністю у нього розладу особистості (згідно висновку експерта), який не виключає його осудності.

Крім цього, стороною захисту не наведено переконливих тверджень стосовно відсутності у обвинуваченого наміру на вбивство потерпілої, натомість механізм заподіяння обвинуваченим потерпілій, яка не становила загрози, значної кількості ударів ножем, який має значні травмуючі властивості в життєвоважливі органи потерпілої, свідчить саме про свідоме та умисне вчинення таких дій саме з метою спричинення смерті людини.

До того ж, характер поведінки обвинуваченого після вчинення злочинів, зумовлених приховуванням своїх дій (прибирання з місця події телефону потерпілої, його викидання в річку (як і ножа), так само як і знищення своєї одежі та взуття, на яких могли зберегтись сліди) свідчить на користь згаданої позиції суду.

Отже, наведені та досліджені судом докази, суд в повній їх сукупності вважає переконливими, достатніми, допустимими та такими, що доводять наявність в діях ОСОБА_10 складів злочинів, передбачених саме ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_10 зазначених кримінальних правопорушень суд вважає доведеним, зазначені в обвинуваченні обставини встановленими, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями, умисно та протиправно заподіяв смерть потерпілої ОСОБА_11 , тобто вчинив вбивство, а також своїми умисними протиправними діями вчинив таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, яке належало ОСОБА_11 , тобто вчинив крадіжку.
До пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_10 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень (підтвердження інших пом`якшуючих покарання обставин, суду не було зазначено).
Обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_10 суд не вбачає.
Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою, офіційно не працює, характеризується позитивно, не одружений.
При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене та дані щодо особи обвинуваченого, його вік, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним кримінальних правопорушень, одне з яких пов`язане з позбавленням життя людини, характер вчинених ним дій, думку потерпілих, наявність пом`якшуючих покарання, а також вчинення злочину не судимою особою, суд вважає, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.
По цивільним позовам суд приходить наступних висновків (т. 2 а.с. 94, 104, 115).

Вимоги позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про відшкодування заподіяних майнових збитків задоволенню не підлягають, оскільки по-перше, вони жодним належним та допустимим доказом стосовно розміру зазначених витрат не підтверджені (відповідь на адвокатський запит не містить визначення суми збитків (т. 2 а.с. 99), а товарний чек (т. 2 а.с. 110) не містить обов`язкових реквізитів документу, який би дозволяв довіряти йому як доказу (відсутні підписи та печатки отримувача та його чітке найменування)).

До того ж, поминальні обіди не охоплюються визначеним в ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» терміном «поховання померлого», тобто витрати на поминальні обіди не можуть вважатись прямими збитками, які були завдані внаслідок заподіяння смерті особі, тому вказані вимоги не можуть бути задоволені і з цих міркувань.
Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачам ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , то в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачами та зумовлюється душевними та моральними стражданнями внаслідок втрати близької людини (відповідно до наведених позивачів - матері, дружини та доньки), що беззаперечно викликає болісні відчуття та порушує звичайний ритм життя кожного з них.
Водночас, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним злочином, на переконання суду є сума коштів по 500000 гривень для кожного з позивачів.
Питання по речовим доказам вирішується згідно вимог діючого законодавства.
Процесуальні витрати, підтверджені прокурором, пов`язані з проведенням експертних досліджень, підлягають стягненню з обвинуваченого.
До вступу вироку в законну силу, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його репутацію та наявність ризику ухилення, застосований до обвинуваченого запобіжний захід належить залишити без змін.
На підставі ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, ст.ст. 1166-1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 126-129, 368, 374, 375 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-За ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років;
-За ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 09 липня 2021 року, а також зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 28 листопада 2019 року по 08 липня 2021 року включно, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.
Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 з ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі по 500000 гривень на кожного з позивачів.
Речові докази:

-флеш накопичувачі та диски залишити в матеріалах провадження;

-системний блок, жорсткий диск, ділові щоденники, блокноти, жіночу прикрасу метелик, документи з офісу ОСОБА_11 (квитанція № 00715), каблучку та браслет (квитанція № 00717), пару сережок повернути ОСОБА_6 ;, інші предмети та речі згідно квитанції № 00715 знищити;

-всі предмети одягу ОСОБА_11 , запальничку, зовнішню та внутрішню ручки дверей кімнати, футляр з сім карткою, тримач сім картки, зразки крові, волосся та слини ОСОБА_10 , серветки та серветки з речовиною, вирізи лінолеуму та фрагменти слідоутворюючих об`єктів, фрагмент решітки, недопалки та частини матеріалу для ДНК, біологічні зразки ОСОБА_11 , марлеві тампони зі змивами, витяжки крові та змиви, ножі, волосся, сліди рук, дерев`яні палиці, золу, полімерний предмет, пляшку та кришку - знищити;

-шапку, куртку, светр повернути ОСОБА_10 ;

-дактилокарти залишити на зберіганні в Сумському РУП.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в сумі 12246,78 гривні.

Застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін, але не більше чим до 07 вересня 2021 року включно.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді