Єдиний унікальний номер 728/965/21
Номер провадження 1-кс/728/215/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И Л А :
Прокурор та володілець майна у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. При цьому, прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі, подане дізнавачем клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.
Технічні засоби фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не застосовувались відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.
Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У вказаному кримінальному провадженні було встановлено, що 12.03.2018 між Шаповалівською сільською радою та ТОВ «Агроенерготорф+» був укладений договір №1, згідно з яким, товариство здійснює за власні кошти роботи з очищення русел каналів на об`єкті виконання робіт від наносів та приведення їх до вимог проектної документації на осушувальну систему «Доч-Гали». Об`єктом виконання робіт є відкриті канали внутрішньогосподарської меліоративної осушувальної системи «Доч Гали», які перебувають у комунальній власності Шаповалівської сільської ради.
Разом з тим, у ході огляду земельної ділянки було виявлено, що на земельній ділянці без кадастрового номеру, розташованій на землях Шаповалівського старостинського округу Борзнянської ОТГ (біля с.Високе, лівий берег р.Доч), роботи по очищенню русел відкритих каналів внутрішньогосподарської меліоративної мережі осушувальної системи «Доч-Гали» фактично не проводилися, а по всій території знаходяться штучно розриті ями різного розміру та глибини.
У ході допиту свідків у справі було встановлено, що вони працюють на підприємстві, яке здійснює видобуток торфу.
Положеннями абзацу першого ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
У даному випадку, на думку слідчого судді, права власників та володільців вказаних об`єктів не будуть порушені, оскільки це не позбавляє їх права, у разі необґрунтованого накладення арешту на майно, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна відповідно до положень статті 174 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1