Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5148/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія п.7 ч.2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання заступника керівника Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_15 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 08 червня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_9 за ч.1 ст.115, ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_10 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_11 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и л а:
На розгляді Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 08 червня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_9 за ч.1 ст.115, ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_10 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_11 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України.

Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 08 червня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, у вигляді тримання під вартою, до 06.08.2021 року, включно.

На адресу Житомирського апеляційного суду 26.07.2021 року від заступника керівника Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_15 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки він закінчується 06.08.2021 року. Своє клопотання мотивує тим, що розгляд кримінального провадження наразі триває, та не можливо завершити розгляд до спливу строку тримання під вартою ОСОБА_9 . Зазначає, що ОСОБА_9 до обрання стосовно нього запобіжного заходу не працював, постійних доходів не мав, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних злочинів, тобто схильний до вчинення нових правопорушень, а тому перебуваючи на волі матиме можливість продовжувати вчиняти нові умисні злочини, наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, тобто встановлено наявність ризиків, передбачених у п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_13 заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Пояснили, що оскаржуваним вироком обвинуваченому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі та він перебуває під вартою з 12.07.2016 року і відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 12.07.2016 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто відбув покарання призначене оскаржуваним вироком. Тому просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та їх захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_14 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 .

Перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо запобіжного заходу, доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , а також доводи заперечення сторони захисту, колегія судів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд (в тому числі і апеляційний) зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Положенням ст.199 КПК України прямо передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою стосується як досудового розслідування, під час якого воно подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого воно здійснюється, так і судового провадження. Крім того, під час судового розгляду з`ясування питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою також входить в обов`язки суду, незалежно від наявності клопотання прокурора, що передбачено положеннями ст.331 КПК України, як вже зазначалося вище.

Приписами статті 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положеньст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів провадження, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою під час постановлення вироку з призначенням покарання у виді 10 років позбавлення волі спливає. ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, вироком суду, який оскаржується йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Вказані вище обставини дають підстави вважати, що обвинувачений може ухилитися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, тому наразі існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначені ризики зменшились або ж відпали, наразі відсутні, тому підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 на більш м`який - відсутні, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначеним ризикам.

При цьому колегія суддів визнає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, щодо його звільнення з під варти через те, що покарання, призначене вироком суду першої інстанції, з огляду на положення ст.72 ч.5 КК України він вже відбув 12.07.2021.

Відповідно до вимог апеляційної скарги прокурора, останній просить ухвалити вирок в тому числі щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , яким призначити останньому покарання за п.7 ч.2 ст.115 КК України у виді 12 років позбавлення волі.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги прокурора, те, що вирок суду першої інстанції не набув чинності, а апеляційний розгляд кримінального провадження не розпочато по суті, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 з-під варти на час апеляційного розгляду провадження.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 199, 331, 405 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання заступника керівника Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_15 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 01.10.2021 року включно.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: