УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2021 Справа №1915/2922/2012

Тернопільський міськрайонним суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підсудного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у місті Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи стосовно: ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.5 ст.191, ч.3 ст.28-ч.2 ст.364, ч.3 ст.28-ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 ч.5 ст.191, ч.3 ст.28-ч.2 ст.364, ч.3 ст.28-ч.2 ст.366 КК України, розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування раніше обраного стосовно нього запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, -

встановив:
ОСОБА_4 подав письмове клопотання про скасування раніше обраного стосовно нього запобіжного заходу, посилаючись на те що, йому необхідно виїхати за межі держави Україна, для заробітку. Підсудний пояснив, що розгляд кримінального провадження стосовно нього триває значний період часу, своїх обов`язків він не порушує, будь яких підстав для подальшого застосування запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд немає. Також між ним та польською компанією DREW ZET м. Помажановице укладено трудовий договір від 10.06.2021. згідно з яким він працюватиме оператором автоматів для виробництва дерев`яних виробів до 17.12.2021 року.

Адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання підсудного ОСОБА_4 і пояснила, що для подальшого застосування запобіжного заходу стосовно її підзахисного немає жодних об`єктивних підстав, кримінальна справа розглядається понад «розумні строки», подальше застосування до ОСОБА_4 підписки про невиїзд безумовно порушуватиме його право на свободу пересування та працю.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив щодо клопотання ОСОБА_4 , пояснивши, що запобіжний захід стосовно підсудного діє більше дванадцяти років, що обмежує його права.

Суд оглянувши клопотання сторони захисту із додатками, заслухавши доводи сторін, приймаючи до уваги наявні матеріали кримінальної справи, приходить до висновку про необхідність скасування раніше обраного стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу виді підписки про невиїзд, виходячи із наступних обставин та підстав.

Із матеріалів справи слідує, що прокуратурою м. Тернополя розслідувалась кримінальна справа №167620 в межах якої на підставі постанови слідчого в ОВС прокуратури м. Тернопіль ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Прокуратурою Тернопільської області 30.10.2009 року було затверджено обвинувальний висновок стосовно ОСОБА_4 і кримінальну справу направлено до суду для розгляду по суті.

За результатами судового розгляду 03.11.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено вироку, яким серед іншого, ОСОБА_4 засуджено, а запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, о вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 08.07.2015 року вищевказаний вирок скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в іншому складі суду.

Під час судового розгляду державним обвинувачем клопотання про скасування чи зміну раніше обраного запобіжного заходу не заявлялись. До прокуратури Тернопільської області рішення суду щодо зміни чи скасування запобіжного заходу не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 274 КПК України (в редакції Закону від 1960 року) під час розгляду справи суд при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.

На підставі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В свою чергу ЄСПЛ у своїх рішеннях вказує, що будь-яке позбавлення свободи має бути законним (рішення у справах «Бенем проти Сполученого Королівства» (Benham v. the United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 41, Reports 1996-III, та «Ассанідзе проти Грузії» (Assanidze v. Georgia) [ВП], заява № 71503/01, п. 171, ECHR 2004-ІІ). Для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати несвавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо: застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справах «Нештяк проти Словаччини, заява № 65559/01, п. 74, від 27 лютого 2007 року; «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 27, від 14 жовтня 2010 року, та «Корнєйкова проти України» (Korneykova v. Ukraine), заява № 39884/ п. 34, від 19 січня 2012 року). Крім цього ЄСПЛ у рішенні "Нікіфоренко проти України" (Заява N 14613/03) зазначає, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Оцінка "необхідності в демократичному суспільстві" вимагає від Суду визначити, чи було таке оскаржуване втручання "пропорційним законній переслідуваній цілі" (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Кіпріаноу проти Кіпру" (Kyprianou v. Ceprus) [GC], N 73797/01, пп. 170-171, ECHR 2005-...). Що стосується пропорційності втручання, Суд звертав особливу увагу на тривалість застосування заходу.

Відповідно до ст. 148 КПК України (в редакції Закону від 1960 року) запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Із матеріалів кримінальної справи слідує, що запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд щодо підсудного ОСОБА_4 застосовується більше дванадцяти років. Доказів, які б спростовували обґрунтування підсудного, а також про наявність ризиків, що можуть перешкоджати подальшому розгляду справи учасниками суду не надано. Тому суд приходить до висновку про те, що подальше застосування запобіжного заходу до підсудного безумовно порушуватиме його права передбачені Конституцією України.

Згідно статей 3, 43 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь, гідність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Із матеріалів клопотання підсудного ОСОБА_4 вбачається, що між ним та польською компанією DREW ZET м. Помажановице укладено трудовий договір від 10.06.2021. згідно з яким він працюватиме оператором автоматів для виробництва дерев`яних виробів до 17.12.2021 року. Отже подальше застосування запобіжного заходу порушуватиме право ОСОБА_4 на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, з врахуванням особи підсудного, його належної поведінки, яка полягає не порушенні обов`язку щодо прибуття за викликом у судові засіданні, суд вважає за необхідне забезпечити гарантоване йому право на свободу пересування та працю, тобто можливість заробляти собі на життя працею, тому прийшов до переконання у доцільності скасування застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд.

Керуючись статтями 3, 8, 33, 43, 129 Конституції України, 148, 149, 150, 151, 165, 165-1, 273, 274 КПК України (в редакції Закону від 1960 року), суд,-

постановив:
Клопотання задовольнити. Скасувати запобіжний захід у виді підписки про невиїзд стосовно підсудного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1