Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою

24 травня 2021 року м.Снігурівка

справа №485/244/21

провадження № 1-кс/485/137/21

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Снігурівка Миколаївської області, українцю, громадянину України, не працюючого, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2009 року за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі,
встановив:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, у межах строку досудового розслідування, а саме до 02 червня 2021 року, без визначення розміру застави.

Обґрунтування клопотання:

СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2021 близько 16:35 год., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухались на належному на праві власності ОСОБА_9 автомобілі «Опель Вектра» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 на ділянці дороги по вулиці Янтарній у напрямку від вулиці Жовтневої до площі Богдана Хмельницького у м. Снігурівка Мико лаївської області. Під час руху у вказаному напрямку на ділянці дороги неподалік Снігурівської ЗОШ № 3 ОСОБА_4 допустив контактування з належним на праві власності ОСОБА_10 автомобілем ВАЗ-21099 з державними номерними знаками НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку по вулиці Янтарній від площі Богдана Хмельницького до вул. Жовтневої у м.Снігурівка Миколаївської області, спричинивши тим самим механічні пошкодження автомобілю останнього.

У подальшому, не зупиняючись, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на вищевказаному автомобілі залишили місце дорожньо-транспортної пригоди та, виїхавши на площу Богдана Хмельницького, продовжили рух по вул. Центральній, зупинились біля ТЦ «Сім`я», що розташований по вул. Центральній, 150, у м.Снігурівка Миколаївської області.

В свою чергу, ОСОБА_12 з метою фіксації факту зіткнення автомобілів та встановлення особи водія автомобілю «Опель Вектра» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , розвернув свій автомобіль та продовжив рух по площі Богдана Хмельницького в напрямку вул. Центральної вслід за автомобілем «Опель Вектра», зупинившись приблизно о 16:38 годині біля ТЦ «Сім`я» позаду вищевказаного транспортного засобу.

Після чого ОСОБА_12 , вийшовши зі свого автомобіля, звернувся до ОСОБА_4 , який в той час перебував за кермом на водійському сидінні, та повідомив останньому про пошкодження фактично належного йому автомобіля ВАЗ-21099. На вказані законні зауваження ОСОБА_11 у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , який перебував в автомобілі «Опель Вектра» на передньому пасажирському сидінні, виник злочинний умисел на вчинення відносно ОСОБА_11 хуліганських дій. На реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 і ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що вони перебувають в денний час у громадському місці, поруч із численними об`єктами торгівлі, незважаючи на велику кількість перехожих, діючи з хуліганських мотивів, агресивно, демонструючи зверхність і вседозволеність, показуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з метою самоутвердження за рахунок інших осіб, протиставляючи себе ОСОБА_14 , почали ображати останнього словами нецензурної лайки, при цьому погрожували фізичною розправою.

Намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , ОСОБА_12 повідомив останнім, що він викликає на місце події працівників поліції для складання матеріалів та фіксації факту дорожньо-транспортної пригоди, та повернувся до салону свого автомобіля.

Після цього, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел на вчинення відносно ОСОБА_11 хуліганських дій, а також з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля «Опель Вектра» та підійшли до автомобіля НОМЕР_3 , за кермом якого вже сидів ОСОБА_15 .. При цьому ОСОБА_8 умисно, з метою використання для спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, а також з метою пошкодження майна ОСОБА_11 , взяв із собою відкорковану скляну пляшку пива, тобто заздалегідь заготовив її для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень і пошкодження його майна.

Перебуваючи біля автомобіля потерпілого, ОСОБА_8 , демонструючи вседозволеність, всупереч волі потерпілого, силоміць відчинив водійські дверцята автомобіля, після чого разом із ОСОБА_4 продовжили ображати ОСОБА_11 словами брутальної лайки, погрожуючи при цьому останньому фізичною розправою. В цей час ОСОБА_12 з метою заспокоєння ОСОБА_4 та ОСОБА_8 повідомив останнім, що він є працівником поліції та пред`явив їм службове посвідчення. Дізнавшись, що ОСОБА_12 є поліцейським, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відреагували у грубій формі нецензурною лайкою та пригрозили застосуванням фізичної сили.

Негайно реалізуючи свої погрози, діючи грубо та агресивно, нехтуючи правилами моралі та пристойної поведінки у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_8 наніс один удар кулаком руки в область обличчя потерпілого, після чого разом із ОСОБА_4 почали силоміць витягувати потерпілого ОСОБА_11 із салону автомобіля. При цьому ОСОБА_8 , утримуючи в руках предмет, заздалегідь заготовлений для спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та пошкодження його майна - відкорковану скляну пляшку пива, діючи умисно, намагався нанести потерпілому удари пляшкою в область голови. Не досягнувши цілі та не влучивши у голову потерпілому, який чинив опір та відштовхував нападників ногами, продовжуючи свої злочинні хуліганські дії, ОСОБА_16 , діючи умисно та протиправно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи скляну пляшку пива, яку тримав у руках, почав наносити нею численні удари по лобовому склу автомобіля ВАЗ-21099, в результаті чого пошкодив лобове скло вищевказаного автомобіля.

З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а також захисту себе особисто та свого майна, ОСОБА_12 дістав із салону свого автомобіля спеціальний засіб ПР-73 (палка резинова), вийшов з належного йому автомобіля, та утримуючи в руках вищевказаний спеціальний засіб, став наносити удари по тілу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ..

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , діючи узгоджено, керуючись хуліганськими мотивами, діючи з особливою зухвалістю по відношенню до ОСОБА_17 , нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, використовуючи свою кількісну перевагу, силоміць відібрали у потерпілого спеціальний засіб ПР-73, який відповідно до ст.45 Закону України «Про Національну поліцію» є спеціальним засобом для відбиття нападу, тобто предметом спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої спільні протиправні дії та бажаючи вчинити розправу над потерпілим, демонструючи зверхність та вседозволеність, показуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з метою самоутвердження за рахунок інших осіб, протиставляючи себе іншим громадянам та суспільству, безпідставно, діючи з хуліганських спонукань, ОСОБА_8 , утримуючи в руках вищевказаний спеціальний засіб ПР-73, почав наносити ним численні удари по шиї та тулубу потерпілого, а ОСОБА_4 наносив численні удари кулаками по тілу потерпілого. Від отриманих ударів ОСОБА_18 впав на проїзну частину дороги вулиці Центральної. Продовжуючи реалізовувати злочинний хуліганський умисел, спрямований у тому числі на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_8 палицею ПР-73 наніс йому численні удари по тулубу, спині, шиї та ногах, а ОСОБА_4 кулаками і ногами наніс численні удари по тілу та голові ОСОБА_19 .. Всього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спільними хуліганськими діями нанесли потерпілому ОСОБА_14 не менше 17 ударів та спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого ступеню з вираженим гіпертензійно-лікворним синдромом, забій і розтягнення (дисторзія) шийного відділу хребта, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_8 характеризувались особливою зухвалістю, при цьому своєю поведінкою вони демонстрували зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, незважаючи на наявність оточуючих поряд громадян у публічному місці, що супроводжувалось пошкодженням особистого майна та спричиненням ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, та були припинені лише після реагування на події сторонніх осіб.

02 березня 2021 року ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

20 квітня 2021 року ОСОБА_4 оголошено остаточну підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України.

Під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 відмовився від дачі свідчень відповідно до ст.63 Конституції України.

03.03.2021 року слідчим суддею Снігурівського районного суду Миколаївської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 29 квітня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду від 26 квітня 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2021 року.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

20.05.2021 року підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику, в порядку ч.1 ст.290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування. В приміщенні ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» підозрюваний ОСОБА_4 в присутності свого захисника відмовився від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що свідчить про його намагання затягувати строки ознайомлення з матеріалами справи.

Враховуючи те, що обсяг матеріалів кримінального провадження становить 3 томи, а також наявні речові докази, відеозаписи, а строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає 25.05.2021 року, тому слідчий вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в межах строків досудового розслідування, в зв`язку з чим постановою заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП від 21.05.2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044 відновлено.

У кримінальному провадженні необхідно додатково виконати наступні процесуальні дії: вирішити питання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного;вирішити питання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до 4 місяців; відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту відповідно до ст.290 КПК України; ознайомити сторону захисту та потерпілого з матеріалами кримінального провадження. Після виконання вимог ст.290 КПК України скерувати обвинувальний акт до суду.

Вважає, що ризики, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та вважає, що на даний час продовжують існувати ризики такі як переховування від органів досудового розслідування та суду, вплив на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Зазначає, що обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти вищезазначеним ризикам.

Вік та стан здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджають продовженню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на наведене, вважає, що відносно підозрюваного необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив суд обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Звернув увагу суду на те, що такий ризик як переховування від органів досудового розслідування та суду відсутній, оскільки після події він самостійно з`явився до відділу поліції, що свідчить про те, що він не мав наміру ухилятися від слідства.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту в період часу з 20.00 години до 07.00 години. Звертає увагу суду на те, що всі слідчі дії у справі вже проведені. Сама тяжкість вчиненого правопорушення не є достатньою підставою для позбавлення свободи, при цьому посилався на ряд рішень Європейського Суду. На його думку, вказані слідчим ризики є надуманими. Відсутність ризиків обумовлено тим, що його підзахисний має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, відсутні докази про притягнення його до кримінальної відповідальності за інші правопорушення. Крім того зазначає, що в порушення вимог ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подано до суду з порушенням строку визначеного процесуальним Законом. Вважає, що таке клопотання підлягає врученню за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під ватою, оскільки ст.199 КПК України не містить вимог щодо конкретного часу за який вручається клопотання підозрюваному.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що 01.03.2021 року до ЄРДР внесено відомості за №0000044 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України та 02.03.2021 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

02.03.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Крім того, 20.04.2021 року ОСОБА_4 повідомлено у тому числі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Постановою виконувача обов`язків керівника Баштанської окружної прокуратури від 26.04.2021 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду від 26 квітня 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2021 року.

20 травня 2021 року ОСОБА_4 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000044.

Постановою заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП від 21.05.2021 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044, в зв`язку неможливістю закінчити ознайомлення підозрюваного з матеріалами кримінального провадження до закінчення строку дії тримання під вартою, відповідні відомості внесені до ЄРДР.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , протоколом огляду місця події від 01.03.2021 року; протоколом перегляду відеозапису із міських камер відеоспостереження від 01.03.2021 року, протоколом перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського СРПП ВП №2 Баштанського РВП в Миколаївської області від 02.03.2021 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 02.03.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_18 , під час якого останній впізнав на фотознімку ОСОБА_4 , який спричиняв потерпілому тілесні ушкодження; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_18 ; висновком судово-медичної експертизи №59 від 16.04.2021 року; протоколами огляду речових доказів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.
Згідно вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України. Зокрема у рішеннях «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993, «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006, виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба визначати з врахуванням низки інших ревалентних факторів, які можуть підтвердити чи спростувати наявність такого ризику.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
У клопотанні слідчий зазначає про продовження існування ризиків, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 стало те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якої передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі.

Підозрюваний до обрання запобіжного заходу проживав за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно. ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підозрюваний офіційно ніде не працює. Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2005 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України з передачею на поруки учбовому колективу. Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 18 червня 2009 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі. 01.02.2017 року ОСОБА_4 звільнено умовно-достроково. ОСОБА_24 зверталась до правоохоронних органів з заявою про притягнення свого колишнього співмешканця ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за спричинення їй тілесних ушкоджень. За наслідками розгляду заяви постановою слідчого СВ Снігурівського ПВ ГУНП в Миколаївській області кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення.

З урахуванням тяжкості одного із вчинених підозрюваним злочину, вагомості наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, з метою запобігання наявних ризиків у справі, та неможливості запобіганню ризикам шляхом застосування менш суворих, ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливості завершення досудового розслідування у встановлені Законом строки, слідчий суддя вважає, що на даний час реально існують ризики такі як переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу та які на думку слідчого судді на час розгляд клопотання не зменшились.
Доводи сторони захисту відносно того, що враховуючи особу підозрюваного можливо застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту не є слушними, оскільки існування обставин встановлених під час розгляду клопотання суттєво не зменшує перераховані слідчим ризики.

Для запобігання вказаним ризикам, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 02 червня 2021 року (включно).

Інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч.4 ст.183 КК України передбачено право суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування: щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України.
Наведена вище норма свідчить про дискрецію судді та про його внутрішнє переконання при оцінці конкретних обставин, що обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу.
За такого, слідчий суддя, з огляду на обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, вважав за необхідне розмір застави підозрюваному не визначати.
Щодо доводів сторони захисту щодо подання клопотання про продовження строку тримання під вартою без дотримання строків визначених ч.1 ст.199 КПК України слідчий суддя зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання було встановлено, що 20 травня 2021 року ОСОБА_4 та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000044 та постановою заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП від 21.05.2021 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044, в зв`язку неможливістю закінчити ознайомлення підозрюваного з матеріалами кримінального провадження до закінчення строку дії тримання під вартою.

Вищенаведене унеможливило слідчого звернутися до суду з клопотанням за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, на думку слідчого судді несвоєчасне звернення (за 4 дні) з клопотанням не є порушенням прав підозрюваного.
Крім того, в кримінально-процесуальному законі не визначені строки для надання підозрюваному клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 183, 184, 199 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 02 червня 2021 року (включно), без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала діє до 02 червня 2021 року (включно).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів із дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 16 годині 50 хвилин 25 травня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1