КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/4389/19 Провадження № 11-кп/824/905/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року у кримінальному провадженні № 0002096 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 18 листопада 2020року обвинуваченому ОСОБА_12 у ОСОБА_13 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 16 січня 2021 року.
Таке рішення суду вмотивовано тим, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який не має постійної роботи та постійного джерела доходів, свідчать про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а семе, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків та іншого обвинуваченого, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відтак застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Захисник вказує, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра (обвинувачення) неконкретна, є припущенням, а зазначені в клопотанні ризики є лише переліком законодавчих підстав для продовження запобіжного заходу без встановлення їх наявності та обґрунтованості.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 має матір в місті Одеса, брата та чотирьох повнолітніх племінників які постійно проживають у Києві. Вказує, що обвинувачений член організації Всеукраїнський комітет Народного контролю, навчається на п`ятому курсі університету на юридичному факультеті, жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності та проходив чотири роки служби в збройних силах за контрактом.
На думку захисника, наведені обставини спростовують наявність ризику переховування від суду, крім того, як зазначає апелянт, жодних доказів того, що обвинувачений буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду стороною обвинувачення не надано.
Апелянт звертає увагу суду на те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, раніше не судимий, має багато друзів, є активним громадським діячем.
Захисник вказує, що в проміжок часу з 26 жовтня 2018 року (час вчинення злочину) до 09 січня 2019 року, у ОСОБА_8 було достатньо часу, щоб переховуватись від органів досудового розслідування, однак останній не скористався даною можливістю, а навпаки продовжував проживати за своєю адресою та не переховувався.
Щодо ризику незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілого у даному кримінальному провадженні, то апелянт зазначає, що такий ризик є надуманим, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий, інших кримінальних проваджень щодо нього не розпочато, характеризується позитивно.
В апеляційній скарзі захисник посилаючись на практику ЄСПЛ, зазначає, що тяжкість вчиненого злочину не можу бути покладена в обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою до якої ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_10 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється і вчиненні інкримінованих йому злочинів, не працевлаштований, офіційного джерела прибутку не має, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків та іншого обвинуваченого, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Безпідставними апеляційний суд вважає також доводи захисника про те, що ризик переховування від суду нівельований тим, що ОСОБА_8 має матір, яка проживає в місті Одеса, брата та чотирьох повнолітніх племінників які постійно проживають у Києві, а також, що обвинувачений навчається на п`ятому курсі університету на юридичному факультеті, жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності та проходив чотири роки служби в збройних силах за контрактом, оскільки дані обставини, жодним чином не спростовують ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення є неконкретним та є лише припущенням колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою.
При цьому апеляційний суд зазначає, що оцінка доказів з точки зору їх належності, достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, твердження апелянта про те, що ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, раніше не судимий, має багато друзів, є активним громадським діячем не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 18 листопада 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_12 у ОСОБА_13 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 16січня 2021 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4