УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 712/12556/16-к
Провадження№ 1-кс/712/4153/21

29 липня 2021 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0005989, -
В С Т А Н О В И В:

Заявник адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0005989.
Заяву мотивувала тим, що слідчим СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0005989 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2016 накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Власником даної частини квартири є ОСОБА_4 , який жодного відношення ні до кримінального провадження, ні до вчинення кримінального правопорушення не має. Останньому взагалі не відомо жодних обставин справи.
Банківський рахунок «Приватбанк» № НОМЕР_1 , який за версією обвинувачення, відкритий на його ім`я, останній не відкривав, ним не користувався, про його існування взагалі не знав.
Просить суд скасувати арешт накладений на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання заяву про розгляд клопотання без їх участі, клопотання підтримує.
Прокурор в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти зняття арешту заперечує.
Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку.
Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси накладено арешт на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 є власником квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 19.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Костопільського нотаріального округу Рівненської області та зареєстровано в реєстрі за № 4177.
Відповідно до витягу з ЄДРДР від 15.07.2016 року за ч. 3 ст. 190 КК України до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшла заява гр.. ОСОБА_5 про те, що 08.07.2016 близько 16.00 год. невстановлена особа під приводом продажу дизельного пального, шляхом обману отримала на банківський рахунок відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» від заявника грошові кошти в сумі 472 тис. грн.., якими в подальшому заволоділа, чим спричинила потерпілому матеріальних збитків на вказану суму.
Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Суд вважає доводи заявника у заяві про скасування арешту та додані до неї докази такими, що спростовують доводи обвинувачення про відповідність арештованого майна критеріям ст.98 КК України як речового доказу, оскільки обгрунтування заявника не були спростовані стороною обвинувачення.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 не є підозрюваним, що вказує на те, що потреба в арешті з метою забезпеченя цивільного позову чи конфіскації майна відпала.

Враховуючи вказане, відсутні підстави для висновку про обгрунтованість подальшого арешту частини квартири заявника, а тому, беручи до уваги, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 174, 303-307, 309 КПК України слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задоволити.

Скасувати арешт на 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата проголошення повного тексту ухвали 30 липня 2021 року о 16 год. 00 хв.