Справа № 204/4277/21
Провадження № 1-в/204/707/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА УХВАЛА
05 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
представника установи ОСОБА_5
лікаря ОСОБА_6
особи, відносно якої
розглядається заява ОСОБА_7
при розгляді у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1
В провадженні суду перебуває справа за заявою представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та зупинення розгляду справи на час її проведення. Клопотання обґрунтував тим, що потрібно усунути будь-які сумніви щодо стану психічного здоров`я його підзахисного та встановити необхідність його подальшого утримання в психіатричному закладі з суворим наглядом. Зазначив, що з міжнародних принципів та усталеною практики ЄСПЛ сторона захисту має право на незалежний психіатричний висновок (зроблений не лікарями лікарні, у якій перебуває особа).
ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання.
Представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_5 та лікуючий лікар ОСОБА_6 просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки, згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів від 25.05.2021 та більш ранніх за часом висновків, ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання і потребує продовження примусових заходів медичного характеру, підстав для призначення експертизи за чинним законом немає.
Заслухавши думку учасників процесу, обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.94, ст.95 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно з ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
У заяві представника установи, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №532 від 25.05.2021 стверджується, що ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання, за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, оскільки становить особливу небезпеку для оточуючих.
Згідно з матеріалами особової справи ОСОБА_7 , а саме згідно з висновком судово-психіатричного експерта №23 від 15.02.2018, ОСОБА_7 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом потребував застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 24.05.2018 до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27.12.2018 ухвала Київського районного суду м.Полтави від 24.05.2018, залишена без змін.
З 11.01.2019 ОСОБА_7 був госпіталізований до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», де отримує лікування та кожні шість місяців строк застосування примусових заходів медичного характеру відносно останнього продовжують.
Ознайомившись з попередніми висновками комісії-лікарів психіатрів судом встановлено, що вони містять подібні доводи в обґрунтування необхідності продовження примусових заходів медичного характеру.
Разом з тим поведінка ОСОБА_7 в судовому засіданні, чіткі та послідовні відповіді на запитання суду, добра орієнтація у часі, висловлення жалю з приводу трагічних подій, які він пов`язує з раптовим нетривалим загостренням стану, що наразі відносить до минулого, викликають у суду сумніви у правильності висновків комісії лікарів-психіатрів в частині його психічного здоров`я на даний час.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ від 3 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при розгляді справи про продовження, зміну або скасування (припинення) застосування примусових заходів медичного характеру суд, за наявності сумніву в правильності висновків комісії лікарів-психіатрів, може викликати в судове засідання представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надавав особі психіатричну допомогу, а за потреби призначити судово-психіатричну експертизу.
Згідно зі ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: … (е) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; ...».
Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічнохворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands), п. 39, Series А № 33).
Відповідно до ч.1 ст.332, ч.2 ст.509 КПК України, питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час судового провадження ухвалою суду за клопотанням сторін кримінального провадження та суд має право доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно з п.п.10,22 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 №865 (далі - Порядок), предметом СПЕ є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Строк проведення стаціонарної СПЕ становить до двох місяців, якщо коротший строк не встановлено ухвалою слідчого судді або суду.
Відповідно до п.8 вказаного Порядку, за процесуальними ознаками СПЕ може бути первинною, додатковою і повторною.
У матеріалах особової справи ОСОБА_7 вже міститься висновок судово-психіатричного експерта від 15.02.2018 №23 про проведення стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, тому, задовольняючи клопотання в частині призначення експертизи, суд доходить до висновків про необхідність призначення в даному випадку саме повторної експертизи, що не змінює мети її призначення.
Вирішуючи вимогу щодо зупинення розгляду справи про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_7 на час проведення та до моменту отримання висновку судово-психіатричної експертизи з КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, суд зазначає, що КПК України не передбачено такої підстави зупинення провадження як призначення експертизи.
З врахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, а саме про необхідність призначити повторну стаціонарну судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_7 , на вирішення експертів поставити питання:
1) Чи страждає ОСОБА_7 на психічне захворювання на теперішній час?
2) Чи здатний ОСОБА_7 усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час?
3) Чи потребує ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?
У задоволенні решти вимог відмовити.
Керуючись ст.ст.332, 509, 514, ст.ст.369-371 КПК України
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.
Призначити повторну стаціонарну судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На вирішення експертів поставити питання:
1) Чи страждає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психічне захворювання на теперішній час?
2) Чи здатний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час?
3) Чи потребує ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування до нього примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?
У задоволенні решти вимог відмовити.
Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову експертів від виконання покладених на них обов`язків.
У розпорядження експертів надати матеріали провадження про продовження застосування примусових заходів медичного характеру №204/4277/21 та матеріали особової справи відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1