ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4835/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/257/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисників підозрюваного - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області, погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000425 від 06.08.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2021 року клопотання слідчого задоволено частково.

Продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 22.03.2021 року включно.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволені клопотання прокурора та застосувати відносно підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що, 27.01.2020 року Люботинським міським судом Харківської області задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 та повернуто прокурору обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі порушень. Зі слів прокурора ОСОБА_10 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000425 від 06.08.2020 надійшов до прокуратури із Люботинського міського суду Харківської області 20.01.2021.

Після повернення обвинувального акту, не скасувавши висунуте підозрюваному обвинувачення, слідчий за погодженням із прокурором 21.01.2021 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою. Тобто, звернення із зазначеним клопотанням до слідчого судді відбулося після закінчення стадії досудового розслідування.

Таким чином, на думку захисника, за наведених обставин слідчий суддя постановив свою ухвалу про продовження строків тримання під вартою після закінчення стадії досудового розслідування, що не відноситься до його повноважень.

Вказує, що слідчий суддя вийшов за межі поданого стороною обвинувачення клопотання та скасував можливість внесення застави, оскільки не зазначив згідно якого рішення суду, за якими реквізитами може бути внесена застава.

Посилався на те, що передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, носять абстрактний характер у формі припущень, внаслідок чого ухвала слідчого судді від 22.01.2021 про продовження строків тримання під вартою не відповідає вимогам ст.370 КПК України, внаслідок чого вона може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Прокурор до початку судового розгляду подала заперечення на апеляційну скаргу в якому посилалась на те, що доводи апелянта про те, що слідчий суддя не мав повноважень розглядати клопотання, подане слідчим за погодженням з прокурором, та продовжив строк тримання під вартою поза межами строків досудового розслідування є необґрунтованими і не відповідають нормам чинного кримінального процесуального законодавства, оскільки п.3 ч.1 ст.283 КПК України, якою визначено загальні положення закінчення досудового розслідування, досудове розслідування закінчується зверненням прокурора до суду з обвинувальним актом.

27.11.2020 Люботинським міським судом Харківської області у підготовчому засіданні обвинувальний акт, 25.09.2020 затверджений прокурором у кримінальному провадженні за № 0000425 від 06.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , повернутий прокурору для усунення недоліків. На вказану ухвалу суду адвокатом ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, від якої він відмовився у судовому засіданні апеляційної інстанції 18.01.2021. Таким чином, ухвала Люботинського міського суду Харківської області про повернення обвинувального акту прокурору набрала чинності 18.01.2021.
Після повернення обвинувального акту, який надійшов до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області 21.01.2021, слідчим цього ж дня за дорученням керівника органу досудового розслідування розпочато досудове розслідування, повідомлено процесу в порядку ст. 290 КПК України про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів досудового розслідування та надання до них доступу стороні захисту.
Про наведені процесуальні дії, прокурором 21.01.2021 слідчому судді, а також стороні захисту надані відповідні процесуальні документи, а саме: повідомлення слідчого про початок досудового розслідування, повідомлення про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів досудового розслідування та надання до них доступу.
При цьому, адвокат ОСОБА_6 21.01.2021 відмовився отримувати від прокурора вказане повідомлення та вимагав направити його поштою. Таким чином, оскільки прокурор ще не звернувся до суду з новим обвинувальним актом у кримінальному провадженні, досудове розслідування не вважається закінченим, при цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування.
21.01.2021 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_14 , тобто в межах строку досудового розслідування, як це визначено ст.ст. 219, 283 КПК України. Таким чином, слідчим суддею Харківського районного суду Харківської області під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_14 не допущено порушень чинного кримінального процесуального Закону.
Вказує, що як підставу для скасування ухвали слідчого судді від 22.01.2021 захисник ОСОБА_6 зазначає, що слідчий суддя вийшов за межі поданого стороною обвинувачення клопотання та скасував можливість внесення застави. Вказане твердження апелянта не відповідає дійсності, оскільки ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22.01.2021 при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_14 , одночасно розглянуто і питання визначення застави, яке піднімалось у клопотанні слідчого. Так, оскаржувана ухвала містить обґрунтування, чому слідчий суддя не визначає розмір застави повторно, оскільки судом раніше вже визначено розмір застави, та це питання вирішено попередньою ухвалою суду при продовженні запобіжного заходу і діє безстроково, до завершення судового розгляду по суті, тобто ухвала суду від 27.11.2020 про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_14 , на яку посилається слідчий суддя і копію якої отримали ОСОБА_15 та його захисник ОСОБА_6 , містить усі реквізити, необхідні для внесення застави.
Зазначає, що ОСОБА_15 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, має місце реєстрації та місце мешкання на тимчасово окупованій території Луганської області, не працює, має тимчасове останнє місце мешкання в м.Харкові лише зі слів, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим без застосування запобіжного заходу до нього, ОСОБА_15 , може покинути територію Харківської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. В даному випадку існує ризик, передбачений п.1 ч1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду.
Зазначає, що під час досудового розслідування, на потерпілу ОСОБА_16 вже була спроба вчинити тиск, а саме до неї додому приходили особи, що представились дружинами обвинувачених, та намагались поговорити з приводу кримінального провадження, що в свою чергу підтверджує існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Враховуючи характер та обставини правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_14 , дані про його особу, який не працює, а відповідно і не має джерел для забезпечення нормальної життєдіяльності, раніше був засуджений за вчинення тяжких злочинів проти власності, за один з яких судимість не погашена, та йому знову обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого корисливого правопорушення, під час того, як в Московському суді м. Харкова вже розглядався обвинувальний акт за його обвинуваченням за ч.3 ст.185 КК України, та діяв запобіжний захід у виді домашнього арешту, що у сукупності вказує на підвищену суспільну небезпеку його особи, тому ОСОБА_15 може, незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності, вчинити новий злочин, що підтверджує існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Посилається на те, що стороною захисту не надано слідчому судді жодних доказів наявності будь-яких обставин, які свідчать про те, що наведені ризики зменшились або відпали.

Прокурор у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомила.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі прокурора у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000425 від 06.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

07.08.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру та 25.09.2020 року - про зміну раніше повідомленої підозри.

25.09.2020 року прокурором затверджено обвинувальний акту вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який спрямований до Люботинського міського суду Харківської області для розгляду по суті.

Стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07.08.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 168 160грн., який 01.10.2020 року та 27.11.2020 року продовжений Люботинським міським судом Харківської області, із визначенням застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зі строком до 25.01.2021 року.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 27.11.2020 обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, на яку адвокатом ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, від якої він відмовився у судовому засіданні апеляційної інстанції 18.01.2021року.
Після повернення обвинувального акту, який надійшов до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області 21.01.2021, слідчим розпочато досудове розслідування, повідомлено сторони процесу в порядку ст. 290 КПК України про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів досудового розслідування та надання до них доступу стороні захисту.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 України, які підтверджені зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням того, що ОСОБА_8 підозрюється у таємному викраденні чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, тобто зазначене свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності окремих громадян.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 не одружений, не має на утриманні будь-яких осіб, офіційно не працевлаштований, а отже соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має.

Крім того, ОСОБА_8 зареєстрований у Луганській області, тимчасово мешкає у м. Харків, раніше засуджений вироком Краснодонського міського суду Луганської області від 13.01.2012 року за ч. 2 ст. 289, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 06.04.2012 року з Луганського СІЗО №17, за відбуттям строку покарання, судимість в силу ч.5 ст.90 КК України не погашена, а також у Московському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді обвинувальний акт, затверджений прокурором 25.06.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, що свідчить про системність протиправної та антисоціальної поведінки підозрюваного, що об`єктивно свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий та прокурор обґрунтовували в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження відомостях.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість та безпідставність вимоги апеляційної скарги про обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи захисника про відсутність у слідчого судді підстав для продовження строку запобіжного заходу у зв`язку з тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, є необґрунтованими, оскільки 21.01.2021 року сторонам кримінального провадження відкрито матеріали досудового розслідування для ознайомлення, тобто органом досудового розслідування виконуються вимоги ст.290 КПК України і дані вимоги на момент розгляду клопотання не виконані, а у відповідності до ч.3 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, в порядку ст.290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

Разом з цим, оскільки досудове розслідування ще не закінчено (тобто обвинувальний акт не направлений до суду) в силу вимог ст.ст. 177, 184, 194, 196-199 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження і необхідність забезпечення кримінального провадження на даний час не вичерпано.

Доводи апеляційної скарги про не визначення слідчим суддею розміру застави не свідчать про прийняття необґрунтованого рішення, оскільки слідчий суддя посилався на те, що розмір суми застави вже був визначений ухвалою про продовження строку дії запобіжного заходу.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 27.11.2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 25.01.2021 року з застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 84 080 грн., тобто ухвала містить усі реквізити, необхідні для внесення застави. Крім того, у разі, якщо захиснику чи підозрюваному не зрозуміло судове рішення в частині визначення розміру застави то вони не позбавлені можливості звернутись до суду з заявою про роз`яснення судового рішення у відповідності до ст. 380 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді та не містять доводів, що не оцінювались слідчим суддею.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення, що свідчить про належне дотримання вимог ст.370 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 22 січня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді