233 № 233/182/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , дослідивши клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події та призначення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000005 від 02 січня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2021 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події та призначення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000005 від 02 січня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя, перевіривши вимоги, викладені у клопотанні щодо призначення експертизи, приходить до наступного висновку.

Нормами КПК України, а саме положеннями ст. 244 КПК України не передбачено постановлення слідчим суддею ухвали про проведення експертизи за клопотанням потерпілого.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, зокрема, з боку обвинувачення - слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК України. Такими випадками є:

1) відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК України);

2) зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК України).

У випадках, передбачених ст. 338 та ст. 340 КПК України, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.

В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 та 57 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК.

Отже, потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про призначення експертизи, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження, а слідчий суддя, відповідно, не має права розглядати таке клопотання.

В той же час, відповідно до ст. 332 КПК України, потерпілий має реалізувати таке право під час судового розгляду.

Перевіряючи вимоги клопотання щодо визнання доказу недопустимим, слідчий суддя приходить до такого.

Відповідно до ст. 89 КК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Тобто, діючими нормами КПК України, не передбачене право потерпілого звертатися до слідчого судді з клопотанням про визнання доказу недопустимим на стадії досудового розслідування, а слідчий суддя, відповідно, не має права розглядати таке клопотання.

З огляду на відсутність підстав для звернення до слідчого судді з клопотанням про визнання недопустимим доказом та призначення експертизи, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання за вимогами потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , роз`яснивши останнім наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 220 КПК України Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Порушення вказаних правил може мати певні наслідки у виді оскарження дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, або прокурора за нормами, передбаченими главою 26 КПК України.

Керуючись ст. ст. 19,22,89,93,220,244,307,309,369 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події та призначення почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000005 від 02 січня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1