Справа № 202/4620/21
Провадження № 1-кс/202/3847/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

дізнавача ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000320 від 27.07.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло зазначене дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000320 від 27.07.2021 року.
З клопотання убачається, що в провадженні СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000320 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 27.07.2021 року до ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт заступника начальна СД ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 про те, що в ході виконання функціональних обов`язків було встановлено факт шахрайських дій невідомою особою стосовно ОСОБА_6 . Невідомі особи надали приватному нотаріусу підроблені правовстановлюючі документи, а саме: договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , серія та номер: 2699 від 07.10.2013 року, на підставі якого в подальшому зареєстровано право власності за ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , про що 29.01.2021 року було складено відповідний актовий запис №4 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

В ході досудового розслідування 27.07.2021 року було сформовано витяг з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Виходячи з вищевказаного витягу на момент 27.07.2021 року право власності на нерухоме майно належить ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . Право власності було набуто начебто 18.05.2021 року та зареєстровано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріальний округу ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2699, виданий 07.10.2013 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , а також відповідь нотаріуса 18.05.2021 року (без номеру) (Видавник ПН ДМНО ОСОБА_9 ).

28.07.2021 року дізнавачем СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було надано запит в порядку ст. 93 КПК України приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровській області ОСОБА_9 . 28.07.2021 року від ПН ОСОБА_9 було отримано відповідь, що приватним нотаріусом ОСОБА_9 07.10.2013 року за реєстром № 2699 не посвідчувався договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . А також приватним нотаріусом ОСОБА_9 не надавалась відповідь приватному нотаріусу ОСОБА_8 18.05.2021 року (без номеру) щодо посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , 07.10.2013 року за реєстром № 2699. Бланк ВТК 357697 використаний приватним нотаріусом ОСОБА_9 07.10.2013 року для вчинення іншої нотаріальної дії.

07.10.2013 року ОСОБА_6 начебто продала належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Договір купівлі-продажу квартири від 07.10.2013 року було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 2699, бланк ВТК № 357697.

Виходить, що первісний договір купівлі-продажу квартири від 07.10.2013 року є підробленим, оскільки ОСОБА_6 такого договору ніколи не укладала.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено достатні підстави вважати, що невстановлені особи надали приватному нотаріусу підроблені документи, а саме договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , серія та номер 2699 від 07.10.2013 року, та в подальшому заволоділи правом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_7 .

Тому дізнавач,з метою запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, що призведе до ускладнення здійснення досудового розслідування та поновлення прав потерпілої сторони, просив накласти арешт на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 .

Дізнавач в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Вислухавши дізнавача, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає
підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, виходячи з наступного.
Встановлено, що в провадженні СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000320 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Невстановлені особи надали приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 підроблені документи, а саме договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , серія та номер 2699 від 07.10.2013 року, та в подальшому заволоділи правом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_7 .

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5 та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Метою накладення арешту є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, що отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
В порушення вищевказаних норм діючого КПК України клопотання дізнавача не містить посилань на пред`явлення цивільного позову і обґрунтованість його розміру, не визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості врахувати розумність та співрозмірністьобмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
В даному випадку слідчим не доведено жодного із цих пунктів та не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Таким чином, у зв`язку з викладеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
З огляду на зазначене, приходжу до висновку про необхідність повернення клопотання прокуророві для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання дізнавача СД ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту в кримінальному провадженні № 0000320 від 27.07.2021 року на нерухомого майна - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1