Справа № 565/320/21
Провадження № 1-кп/565/73/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
потерпілої: ОСОБА_5
розглянувши в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 15 січня 2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ, Рівненської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 січня 2021 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з випробуванням та встановленням однорічного іспитового строку, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України,
в с т а н о в и в:
14 січня 2021 року близько 09 год. 16 хв. ОСОБА_4 діючи умисно, таємно за допомогою банкомату АТ «Ощадбанк», що розташований в буд. 73 по м-ну Будівельників, в м. Вараш, Рівненської області, шляхом проведення фінансової операції (зняття готівкових коштів), таємно викрав з банківської карти № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», грошові кошти в сумі 500 грн., належні ОСОБА_5
15 січня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи за запрошенням в приміщенні квартири, що за адресою АДРЕСА_2 , вирішив вчинити дії, спрямовані на заволодіння майном ОСОБА_5 , а саме грошовими коштами з її банківської карти № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», для чого вирішив викрасти вказану банківську карту. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , 15 січня 2021 року близько 00 год. 31 хв. скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає зайшов до приміщення кімнати, яка розташована з правого боку від входу до квартири та шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу банківську карту № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк» належну ОСОБА_5 , яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1.27 ч. 1 ст. 1 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.
15 січня 2021 року близько 00 год. 37 хв. ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, повторно за допомогою банкомату АТ «Ощадбанк», що розташований в буд. 73 по м-ну Будівельників, в м. Вараш, Рівненської області, шляхом проведення фінансової операції (зняття грошових коштів), таємно викрав з банківської карти № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», грошові кошти в сумі 500 грн., належні ОСОБА_5
15 січня 2021 року близько 04 год. 00 хв. діючи умисно, таємно, повторно, та реалізуючи раптово виниклий злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном за допомогою банкомату АТ «Державний експортно-імпортний банк України», що розташований в буд. 11 по м-ну Вараш, в м. Вараш Рівненської області, шляхом проведення фінансової операції (зняття готівкових коштів), таємно викрав з банківської карти № НОМЕР_1 , банківського рахунку НОМЕР_2 , АТ «Ощадбанк», грошові кошти в сумі 500 грн., належні ОСОБА_5 .
Викраденими таким чином грошовими коштами, ОСОБА_4 в подальшому розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю. Визнав всі обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Із показань обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що 14 січня 2021 року він на прохання ОСОБА_5 , яка дала йому банківську карту АТ «Ощадбанк», пішов у магазин. Купив те, що його просили і зняв 500 грн. з банкомату. Коли повернувся то банківську карту повернув ОСОБА_5 , про те що зняв 500 грн. готівки її не повідомив. Дозвіл на зняття готівки ОСОБА_5 йому не давала. 15 січня 2021 року перебуваючи в приміщенні квартири потерпілої викрав банківську карту АТ «Ощадбанк» і з банкомату зняв 500 грн. Близько 4 год. 00 хв. 15 січня 2021 року коли гроші закінчились, пішов до банкомату, що знаходиться по м-ну Вараш, 11, зняв 500 грн. і викинув картку. Грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. Матеріальну шкоду відшкодував повністю. В скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що 14 січня 2021 року дала ОСОБА_4 банківську карту і попросила сходити в магазин. Дозволу на зняття готівки не давала. Він повернувся з магазину, приніс покупки та повернув банківську карту. Повернувся близько 12 год. ночі. Коли ОСОБА_4 пішов з квартири почали приходити повідомлення про зняття готівки з банківської карти. ОСОБА_4 телефонувала, однак він не відповідав. Всього з банківської карти було знято 1 500 грн. Майновий збиток ОСОБА_4 їй відшкодував, претензій до нього не має.
Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням характеризуючих даних на ОСОБА_4 .
Враховуючи відсутність заперечень учасників судового розгляду, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, так як вони ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин та наслідки недослідження доказів щодо них. Сумнівів у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого у суду немає.
Показання обвинуваченого щодо фактичних обставин вчинення інкримінованих злочинів є послідовними та змістовними, відповідають даним, наведеним у обвинувальному акті. На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, таємного викрадення чужого майна, вчиненому повторно, викраденні офіційного документу та приходить до висновку, що органами досудового розслідування його дії за ч.1,2 ст.185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України кваліфіковані вірно.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальними проступками.
Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення у даному кримінальному провадженні діючи умисно, з корисливих мотивів та заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майновий збиток на загальну суму 1 500 грн.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що останній не одружений, дітей на утриманні не має, освіта середня, не працює, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, вину у скоєному злочині визнав повністю, у вчиненому розкаюється.
Як вбачається з досудової доповіді органу пробації, щодо ОСОБА_4 ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства є середніми, і за умови здійснення нагляду, застосування соціально-виховних заходів та проведення індивідуально-профілактичної роботи його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.
Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість їх наслідків, їхню суспільну небезпеку, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України, у виді громадських робіт та обмеження волі.
Згідно вироку Кузнецовскького міського суду Рівненської області від 25 січня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 1 (один) рік. Вирок набрав законної сили 25 лютого 2021 року.
Оскільки кримінальні правопорушення за цим вироком вчинено ОСОБА_4 14 та 15 січня 2021 року, тобто до постановлення попереднього вироку (25 січня 2021 року), то остаточне покарання йому слід визначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 січня 2021 року, більш суворим покаранням за цим вироком.
Водночас, зважаючи на те, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого (ч. 2 ст. 50 КК України), з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, повного відшкодування обвинуваченим потерпілій заподіяної шкоди, відсутності претензій з боку потерпілої, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та з покладенням у період його дії передбачених ст. 76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки з урахуванням вищенаведеного виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного йому покарання.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеними у постанові від 23 вересня 2019 (справа № 199/1496/17), від 26 червня 2018 року (справа № 511/37/16-к), згідно яких, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України. Суд, при призначенні покарання за злочин (злочини), про який (які) стало відомо після ухвалення першого вироку, яким призначено покарання від відбування якого особу звільнено згідно положень ст. 75 КК України, має вирішити питання про можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком із урахуванням всіх вчинених злочинів.
Речові докази та витрати на залучення експерта у провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Майнова шкода, завдана кримінальними правопорушеннями відшкодована.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України і призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 січня 2021 року призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_1