Справа № 569/8585/17
УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою

15 березня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002391 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.186 КК України та клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд
В С Т А Н О В И В:

11 березня 2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб без встановлення розміру застави.

12 березня 2021 року у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 з підстав зазначених у клопотанні і пояснила, що заявлені раніше ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати. Доводить, що обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, враховуючи тяжкість покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.186 КК України, яке передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працює, є раніше судимим. З метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, запобігання вказаним ризикам прокурор просить клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_7 не заперечили щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 14 години 00 хвилин 25 листопада 2020 року до 14 години 00 хвилин 23 січня 2021 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 13 години 00 хвилин 21 січня 2021 року до 13 години 00 хвилин 22 березня 2021 року.

За положенням ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою, оскільки ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України є реальним з огляду те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, усвідомлюючи відповідальність може переховуватись від суду.

На даний час не допитані потерпілий та свідки у кримінальному провадженні, а тому ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим.

Окрім того достатньо обґрунтованими є підстави вважати, що ОСОБА_4 , будучи офіційно не працевлаштованим, раніше судимим належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі«Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів суд не вбачає, з огляду на обставини вчинення злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_4 та наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За наявності ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкості злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_4 , які є тяжкими, відсутність доказів про існування міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, слід продовжити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, як альтернативного заходу, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,183,194,369,376,392,395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Рівне, українцю, громадянину України, раніше судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 11 години 00 хвилин 15 березня 2021 року до 11 години 00 хвилин 13 травня 2021 року.

Визначити місцем тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - Державна установа "Рівненський слідчий ізолятор" (м.Рівне, вул.Дворецька, 116).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення. Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання уповноваженій особі ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1