Справа № 559/2702/20
Провадження № 1-кп/559/114/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року ДДубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Дубно кримінальне провадження №0000729по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка, Васильківського району, Київської області, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживає в цивільному шлюбі, раніше судимого 26.08.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

та угоду про визнання винуватості від 02 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
Судовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 будучи засудженим за вчинення корисливого злочину на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а в той час, коли судимість у встановленому законом порядку не була погашена чи знята, повторно вчинив новий умисний, корисливий, тяжкий злочин.
Так, 11 листопада 2020, близько 18 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по вулиці Сурмичі, поблизу будинку №11, м. Дубно, Рівненської області керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, вирішив викрасти мобільний телефон, який знаходився в руках малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 11листопада 2020, близько 18 години 10 хвилин, знаходячись по вулиці Сурмичі, поблизу будинку №11, м. Дубно, скориставшись тим, що малолітній ОСОБА_7 тримав у руках включений мобільний телефон, умисно, повторно, шляхом ривка, відкрито, викрав телефон марки «Xiomi MIA2 Lite», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартість якого становить 2400 гривень 00 копійок.
В подальшому, ОСОБА_4 , залишивши місце вчинення злочину з викраденим мобільним телефоном, розпорядився викраденим майном, заподіявши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 2400 гривень 00 копійок.
02 грудня 2020 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на чотири роки. Згідно зі ст. 75, 76 КК України сторони узгодили звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття покарання з встановленням іспитового строку на два роки, з покладенням на обвинуваченого обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаці ї, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних обставин, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки не виконання угоди.

Прокурор в судовому засіданні, зазначила, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, в обсязі обвинувачення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву, де висловила свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдана злочином шкода їй відшкодована у повному обсязі, шляхом повернення викраденого. Міру покарання обвинуваченому просила призначити відповідно до Закону.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнаючи винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні в обсязі обвинувачення, повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні, у зв`язку з наданням потерпілою ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладення угоди.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З урахуванням доведеності вини у вчиненному кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 186 КК України та її беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 та встановленні в ході судового розгляду пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, сприяння у розкритті злочину, добровільного відшкодування завданої шкоди, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано значної шкоди правам та інтересам окремих осіб, тому суд вбачає наявність фактичних підстав для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.
При цьому, суд зазначає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді покарання, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 326 гривень 90 копійок.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувася та підстав для його обрання судом не встановлено
На підставівикладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості від 02 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №0000729, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком у 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи у розмірі 326(триста двадцять шість) гривень 90 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-телефон марки «Xiomi MIA2 Lite Gold», ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 та коробку-упаковку до вказаного мобільного телефона, що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити у її розпорядженні;
- два DVD-R диска з записами з камер відеоспостереження- залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим,, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1