У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2032/17

№ 1-кп/183/74/21

17 червня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000026 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Перещепино, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянки України, маючої вищу освіту, працюючої слідчим Новомосковського районного відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, заміжньої, зареєстрованої АДРЕСА_1 , проживаючої АДРЕСА_2 , не судимої

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3661 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив :

ОСОБА_3 , працюючи на посаді слідчого Перещепинського відділення поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, в період 07 листопад 20015 р. по 19 грудня 2016 р. перебуваючи на території України, зокрема у м. Перещепино, Новомосковського району, Дніпропетровської області в порушення вимог антикорупційного законодавства не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави в період з 01 січня 2016 р. по 19 грудня 2016 р. Відповідно до п. «з» п.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону, є у тому числі поліцейські.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, пункті 1, підпункті «а» пункті 2 частини першої ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Особи, зазначені у покуті 1, пункті «а» пункту 2 частини першої ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноважені на виконя функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

У 2016 р. службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі ст. 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов`язані подати щорічну декларацію за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

Згідно приміткою до ст. 50 ЗУ «Про запобігання корупції» слідчі віднесені до службових осіб, які займають відповідальне становище.

Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.20106р. №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» зі змінами від 18.08.2016 р. визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України « Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу, зокрема , з 00:00 год. 01.09.2016 для щорічних декларацій за 2015 рік служби осіб, які станом на 01.09.2016 р. займають згідно зі ст. 50 ЗУ «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці; декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (декларації осіб, які припиняють діяльність», пов`язану з виконям функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 р. чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі ст. 50 ЗУ «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище.

Порядком перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки не подання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженим Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.09.2016 р. № 19 передбачено, що припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Згідно роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України « Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженим рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 р. №3, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області генерала поліції третього рангу ОСОБА_5 від 19.12.2016р. за №357 о/с лейтенант поліції ОСОБА_3 , слідчий Перещепинського відділення Новомосковського відділу поліції звільнена з 19.12.202016р. за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) та 19.12.2016 р. їй вручено трудову книжку.

Встановлено, що 31.10.2016р. ОСОБА_3 , подала, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 р.

Таким чином, відповідно до ст. 50 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 у період з 01.09.20106 р. по 19.12.2016 р. була службовою особою, яка займала відповідальне становище, та зобов`язана була у порядку і у строк до 24:00 год. 19.12.2016 р. подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави за період з 01.01.2016 р. по 19.12.2016 р.

Проте, ОСОБА_3 діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язковість подання декларації у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, будучи попередженою 15.12.2016 р. щодо необхідності декларування шляхом реєстрації та внесення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а також достовірно знаючи про те, що в строк 19.12.2016 р. вона зобов`язана подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави за період з 01.01.2016 р. по 19.12.2016 р. у період 0 01.09.2016 р. по 19.12.2016 р., перебуваючи на території України, зокрема у м. Перещепине, Новомосковського району, Дніпропетровської області, умисно не подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з виконання функцій держави за період 01.01.2016 р. по 19.12.2016 р.

Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3661 КК України у зв`язку з декриміналізацією діяння.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Суд встановив, що дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 3661 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, однак ст. 284 КПК України не визначено як підстав, так й порядку закриття кримінального провадження внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України певного закону чи частини закону такими, що не відповідають Конституції України (тобто неконституційними).
Одночасно, дотримуючись вимог ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, судом можуть застосовуватися загальні засади кримінального провадження.
Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.
Ч. 1 ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Ці норми кореспондуються із статтею 8 Конституції України, за якою в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
27.10.2020 р. рішенням Конституційного Суду України N 13-р/2020 (справа N 1-24/2020 (393/201) ст. 3661 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), і визначено, що вона втрачає чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.
Статтею 147 Конституції України встановлено, що Конституційний Суд України вирішує питання, зокрема про відповідність Конституції України законів України. Відповідно до статті 1512 Конституції України, рішення, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
За статтею 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином зазначене рішення Конституційного Суду України набрало законної сили 27.10.2020 року та є обов`язковим для виконання.
В пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 N 15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зокрема зазначено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Тобто, в даному випадку не відбулось скасування норми, яка передбачала кримінальну відповідальність, шляхом прийняття закону Верховною Радою України, проте ст. 3661 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_3 , втратила чинність з 27.10.2020 р. внаслідок визнання її неконституційною за рішенням Конституційного Суду України.
Таким чином, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ст. 3661 КК України була чинною згідно із Законом N 1700-VII від 14.10.2014 року (із змінами та доповненнями). Станом на момент повідомлення ОСОБА_3 про підозру (20 квітня 2017 року) і вручення їй обвинувального акта (25 квітня 2017 року) ст. 3661 КК України також діяла, а з 27 жовтня 2020 року ст. 3661 КК України втратила чинність.
З аналізу положень законодавства слідує, що підставою для втрати чинності закону у цілому або його частин є визнання єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України - такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права. Оскільки в даному випадку правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується кримінальна відповідальність.
Тобто у особи з`являється право бути не притягнутою до кримінальної відповідальності та уникнути негативних наслідків застосування кримінального закону.
З урахуванням викладеного та загальних засад кримінального провадження (зокрема верховенства права та законності) суд вважає можливим задовольнити клопотання та закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 3661 КК України у зв`язку з тим, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 року статтю 366-1 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (неконституційною).
На підставі викладеного, керуючись ст. 5 КПК України, ст. ст. 284, 376 КПК України, суд, -
постановив :

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину передбаченого ст. 3661КК України у зв`язку з прийняттям закону про кримінальну відповідальність, що скасовує протиправність діяння.

Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ст. 3661 КК України на підставі набрання чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене діяння.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1