Справа № 308/2676/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 003491 від 02.11.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 003491 від 02.11.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики у зв`язку з якими відносно ОСОБА_5 обрано такий вид запобіжного заходу не змінилися, і на даний час залишаються реальними і триваючими, продовжують об"єктивно існувати, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора, зазначивши, що вказані прокурором ризики належними доказами не доведені. Просив суд обрати відносно ОСОБА_5 більш м"який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив та підтримав думку свого захисника . Просив обрати відносно нього більш м"який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Як встановлено судом, відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.08.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою по 18.10.2020 року.

У зв`язку зі спливом строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Згідно обвинувального акту, переданого на розгляд суду ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, і інкримінований йому злочин вчинив при обставинах , які обтяжують покарання.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено, що ОСОБА_5 також є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001948 від 18.06.2015 року за ч.2 ст. 307 КК України, яке знаходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Також у ході розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_5 ніде не працює, міцних соціальних зв"язків не має, є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, пов"язаного з незаконним обігом наркотичних речовин.

Вищенаведені обставини дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші більш м"які запобіжні не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

З урахуванням вищенаведеного враховуючи, що судове провадження не завершено, потерпіла та свідки не допитані, суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України - на період судового розгляду кримінального провадження, по 12 грудня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ" Закарпатської УВП (№ 9)".

Суддя: ОСОБА_1