Дата документу 21.07.2021
Справа № 334/4873/21
Провадження № 1-кп/334/762/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0000458 від 16.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, неодруженого, не працевлаштованого, дітей на утримані не має, зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 286 КК України,

установив:
ОСОБА_4 , достовірно знаючи по перенесену ним в 1994 році тяжку черепно-мозкову травму у вигляді закритого перелому кісток склепіння черепу, забиття головного мозку 2 ступеня, субарахноідального крововиливу, набряку головного мозку, результатом якої стало набуття ним травматичного кістозно-слівпчивогоарахноенцефаліту, лікворноїдістензїї та травматичної енцефалопатїї, та формування в подальшому епілептичного синдрому з приступами, які загострилися в 2018-2019 роках і стали супроводжуватись порушенням функції центральної нервової системи пов`язаної зі зниженням рівня свідомості (втратою чи частковою втратою свідомості).

ОСОБА_4 , з урахуванням наявності у нього зазначеного хворобливого стану, достовірно знаючи про нього, та про його прояви у вигляді епілептичний приступів з порушенням функції центральної нервової системи з втратою чи частковою втратою свідомості, проходячи лікування з даного приводу, діючи з необережності допустив керування транспортним засобом категорії «С», тим самим проявивши злочинну самовпевненість, оскільки міг передбачати можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, які можуть настати для інших учасників дорожнього руху, в результаті його діяння, проте легковажно розраховував на їх відвернення.

16.10.2019 року приблизно о 07 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «МАЗ 5516» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині вул. Верхньої від Південного шосе в напрямку пр. Соборного в м. Запоріжжя.

В цей же час в районі будинку №2 по вул. Верхній в м. Запоріжжя, пішохід ОСОБА_6 перебувала за межами проїжджої частини на лівому узбіччі за ходом руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_4 .

Під час руху в районі будинку №2 по вул. Верхній в м. Запоріжжя, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість завчасно відмовитись від керуванням транспортним засобом у зв`язку з наявним хворобливими станом, діючи в порушення вимог п. п. 2.9 «б», Правил дорожнього руху України відповідно до якого водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом у хворобливому стані та п. 10.1 названих Правил у відповідності до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, вказаних заходів не прийняв.

В результаті вказаних порушень вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_4 внаслідок порушенням функції центральної нервової системи пов`язаної зі зниженням рівня свідомості втратив контроль по керуванню автомобілем «МАЗ 5516» реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив його самовільний неконтрольований рух в результаті чого сталася зміна напрямку руху транспортного засобу вліво, його виїзд на ліву за ходом руху обочину та послідуючий наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

В ході дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 згідно висновку судової медичної експертизи №3717 від 21.11.2019 року отримала тілесні ушкодження які спричинили її смерть, а саме: «поєднана тупа травма голови, тулуба та нижніх кінцівок, з подальшим розвитком шоку».

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин та механізму ДТП №СЕ-19108-21/5909-ІТ від 21.05.2021 року в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях подія ОСОБА_4 є невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

При цьому в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзд на пішохода ОСОБА_6 шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України.

Згідно висновку комісійної судової медичної експертизи №970/к від 16.06.2021 року «згідно наказу МОЗ України №299 від 24.12.99 року «Про затвердження Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами» виходячи зі стану здоров`я водія ОСОБА_4 та представленої медичної документації на його ім`я, у останнього наявні медичні протипоказання до керування транспортними засобами категорії «С».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Показання обвинуваченого, надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються, як щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Згідно із приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує також і те, що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого кримінального правопорушення, вчинив його з необережності, той факт, що він визнав свою вину у судовому засіданні.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Клопотань про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не заявлено.

Процесуальні витрати у відповідності до вимог ст. 124 КПК належить покласти на обвинуваченого, стягнувши їх на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 3943 (три тисячі дев`ятсот сорок три) гривні 56 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2019 року у справі №335/11828/19 на вантажний автомобіль «МАЗ 5516», реєстраційний номер НОМЕР_1

Речовий доказ: вантажний автомобіль «МАЗ 5516», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1