Справа № 524/2561/20
Провадження № 1-кп/524/121/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сушки Козельщинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого , маючого на утриманні неповнолітню дитину , працюючого фірма «Онур» водієм, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.03.2020 року приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході сварки із потерпілою ОСОБА_5 відносно того що вона забрала ключі від його автомобіля , наніс останній правою рукою, стиснутою в кулак близько 5 ударів в область лівої руки та тулубу . Потім наніс удар потерпілій ОСОБА_5 правою рукою стиснутою в кулак в область голови та своєю головою наніс удар останній в затилочну частину її голови, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій руці, які утворилися від дії тупих предметів, та які за ступенем тяжкості відповідно до висновку експерта №208 від 11.03.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

07.03.2020 року приблизно о 02 год. 35 хв., органами досудового розслідування та судом час точно не встановлений , ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хотів припинити протиправні дії свого батька ОСОБА_4 відносно своєї матері , потерпілої ОСОБА_5 , якій ОСОБА_4 наносив удари , в ході сварки , наніс неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 правою рукою, стиснутою в кулак удари по правому передпліччі, тулубу та голові. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 зробив захват своїм ліктем за шию неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , і правою ногою наніс останньому удар по правому гомілково-ступневому суглобу з переходом на стопу, чим спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синців на правому передпліччі та на правому гомілково-ступневому суглобі з переходом на стопу, які утворилися від дії тупих предметів, та які за ступенем тяжкості відповідно до висновку експерта №210 від 12.03.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, від дачі показань по справі відмовився, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальних актах і на питання суду пояснив, що не заперечує, що 7 березня 2020 року він в ході сварки з дружиною спочатку ій завдав тілесні ушкодження , а приблизно десь через 5 хвилин завдав тілесні ушкодження сину ОСОБА_6 , тобто приблизно о 2 годині 35 хвилин . Також не заперечує , що саме від його дій у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 утворилися легкі тілесні ушкодження. У скоєному щиро кається, просить вибачення у потерпілих .Ні матеріальну , ні моральну шкоду потерпілим він не відшкодовував. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 визнає частково , згоден повністю виплатити потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 14793,60 грн. , відшкодовувати моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. він не згоден , так як вважає , що його діями не завдана потерпілій моральна шкода. Також не згоден нести процесуальні витрати на правову допомогу потерпілій у розмірі 3500 грн.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у скоєному повністю підтверджується даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те , що обвинувачений ОСОБА_4 є її чоловіком, та на протязі 10 років їй зраджує, окрім того зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого в сім`ї постійно виникають конфлікти та сварки . 06.03.2020 року чоловік приблизно о 8 год. 30 хв. поїхав з дому в нетверезому стані, як їй згодом повідомили, чоловік з коханкою проводили день разом. Того дня у її меншого сина була підвищена температура тіла 39 градусів, тому її старший син ОСОБА_10 , пішов в аптеку, і в цей час ОСОБА_11 подзвонив батько, сказав що він не розуміє де він і син попрохав дозволу піти забрати батька. Вона сину дозволила, і той пішов забирати батька, який був в стані сильного алкогольного сп,яніння та не розумів що відбувається. Ці події відбувались приблизно о 22 год. 00 хв. 22 год. 30 хв. Коли син привів чоловіка додому , то він був у брудному , пошкодженому одязі. Вона з сином намагалася заспокоїти чоловіка, щоб він ліг спати . Але обвинувачений ОСОБА_4 вів себе неадекватно , бігав по кімнатах та балконі, після чого він став хапати ключі від автомобіля , намагався голий і босий піти з квартири. Він почав включати світло, через що прокинулась менша дитина та почала плакати. Пищита ОСОБА_11 зробив батьку зауваження, щоб той вийшов з кімнати де знаходилася менша дитина, але батько не заспокоювався, та почалася штовханина, чоловік почав її бити ,коли наніс удар ій в живіт і вона впала від болю на підлогу , то їх син ОСОБА_11 втрутився в конфлікт і почав її захищати , хотів припинити протиправні дії батька , але обвинувачений почав бити сина ОСОБА_11 по голові, рукам , тулубу . Вона , незважаючи на біль, встала та намагалася розборонити їх та стати між ними. Побачила , що син ОСОБА_11 червоний, через нанесені ОСОБА_4 удари, та через спроби ОСОБА_4 поставити його на коліна. В ході сварки ОСОБА_4 наносив їй неодноразові удари, ОСОБА_11 намагався тримати обвинуваченого за руки, однак останній наносив їй удари головою в голову. Потім вона впала на підлогу, а обвинувачений продовжив бити ОСОБА_11 . Вони відкрили двері та просили обвинуваченого піти, але останній кидався то на неї то на ОСОБА_11 і періодично наносив їй удари ногами по тулубу ,а ОСОБА_11 бив по голові. Обвинувачений ОСОБА_4 завдав спочатку їй удар в живіт кулаком, потім близько 5-ти ударів в область передпліччя, велику кількість ударів ногами, бив руками та ногами по грудній клітці , наносив удари кулаком в голову, та удар своєю головою в її голову. У сина вона бачила гематоми та синці, так як обвинувачений йому наносив удари долонею та кулаком в голову. У сина було видно на шиї сліди від ліктьового захвату, сліди від ударів кулаком. Патрульну поліцію викликала вона. Після події вона звернулася в травмпункт, та проходила тривале лікування. Цивільний позов до обвинуваченого про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди підтримує в повному обсязі. Просить суд стягнути матеріальну шкоду із обвинуваченого в розмірі 14793,60 гривень та у відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.Матеріальна шкода ій завдана діями обвинуваченого у зв,язку з тим , що вона тривалий час лікується , придбала ліки , про що маються чеки та квитанції. Моральна шкода виявляється в тому, що змінився уклад її життя , він погіршився , вона втратила спокій, сон, діти та вона потребують психологічної допомоги. ОСОБА_4 завдав їй легкі тілесні ушкодження, вона тривалий час лікується , також події відбувались на очах неповнолітніх дітей , коли її чоловік наносив ій тілесні ушкодження . Протягом 10 років через бажання зберегти родину вона терпіла знущання та не бажала звертатися за допомогою. Вона до останнього сподівалася, що ситуація в сім`ї зміниться на краще. Має довідку від 7 березня 2020 року, в якій зазначений лікарем діагноз «закрита черепно-мозкова травма». Просить суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 максимально суворе.

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що вранці 6 березня 2020 року він прокинувся приблизно о 7 год. 40 хв. та почув брязкіт пляшок від горілки. Зранку батько розпивав спиртні напої, через що він зробив батьку зауваження, так як у його молодшого брата ОСОБА_12 була ангіна та підвищена температура і він нещодавно заснув. Він зібрався та пішов до школи . Приблизно о 16 годині він повернувся додому зі школи та помітив що батька немає вдома, та запитав у матері, куди пішов батько. Вона відповіла словами батька «нікуди», повідомила що він мовчки одягнувся та пішов. Виходивши в магазин, який знаходиться поруч із будинком, він помітив, що немає машини, на якій їздив батько. Близько 19 години він взяв у матері список ліків брату та пішов за ними в аптеку. Знаходячись на зупинці громадського транспорту «Аптека» йому зателефонував батько, виражаючися нецензурною лайкою він попрохав його забрати. Він запитав де він, він нецензурно відповів, що не знає. Почувши по телефону звук руху мотоциклу, він побачив цей мотоцикл через три хвилини та зрозумів , що батько знаходився у особи, з якою він не перший рік вів аморальний спосіб життя. Він зателефонував до мами та спитав дозволу піти забрати батька, мати була не проти . Підійшовши до під`їзду зазначеної особи, він знайшов батька, брудного та в стані алкогольного сп`яніння. Забравши батька, він насилу привів його додому, так як останній «не міг знайти собі місця», весь час бігав. Мати його заспокоювала та просила лягти та поспати. Він в цей час почав робити домашнє завдання, весь цей час батько та мати сварилися, батько її штовхав, він збирався брати ключі від автомобіля та кудись їхати. Це продовжувалося приблизно до 23 години. Потім, коли його брат заснув, батько почав бігати по кімнатах та вмикати світло. Він зробив йому зауваження, щоб вимкнути світло та заснути, на що батько відповів нецензурною лайкою. Згодом забравши у матері ключі від автомобіля, батько почав її бити. Він встав з ліжка та почав зупиняти батька, через що він почав бити його. Він бачив як батько наносив удари матері, потім батько почав бити його, мати стала між ними та батько вдарив її кулаком. Потім він тримав йому руки, через що батько почав бити його та матір головою об її голову . Після цього батько робив різноманітні захвати та бажав звалити його з ніг. Ця сварка продовжувалася до 3 чи 4 години , після нанесених батьком йому та матері ударів , вони вдвох видворили його за двері та зачинили їх. Після чого батько приблизно годину бив у двері, а коли закінчив бити у двері, пішов і більше він з ним не спілкувався. Внаслідок події він проходив довготривале лікування, знаходився на лікуванні у невропатолога. Під час цього інциденту вночі до органів Національної поліції вони не зверталися, так як побоювались розголосу. До лікаря він звернувся 7 березня 2020 року. Події відбувалися з 6 на 7 березня 2020 року в квартирі АДРЕСА_2 . Його брату на час події було 5 років, і він хворів. Він неодноразово казав батьку, щоб він не чіпав його та мати , але після цього батько почав його бити, робив захват за шию та зап`ястки, наносив йому удари кулаком в передпліччя, голову, бив ногами по ногах. Від ударів, які наніс йому батько у нього утворилися синці та гематоми. Конфлікт за часом відбувався приблизно з 23 години та до 03 год. 30хв - 04 год. 00 хв. Він бачив, як батько кулаками наніс матері приблизно 7 ударів в руку,також наносив удари по голові, бив у живіт та штовхав її ногами . Від удару в живіт мати впала на підлогу і трималась за живіт . Внаслідок ударів нанесених обвинуваченим на тілі матері залишилися гематоми, синці . Така поведінка з боку батька була неодноразовою, однак поліцію вони не викликали. Раніше мати не вживала ніяких заходів, так як мала намір зберегти сім`ю. Наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій поза розумним сумнівом, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 ч.2 КК України відноситься до кримінального проступку і кваліфікує його дії по факту нанесення потерпілій ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за ст. 125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Щодо показань потерпілої ОСОБА_5 щодо нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ударами в живіт, груди, та наявності у неї закритої черепно-мозкової травми, то суд згідно з вимогами ст.. 337 ч.1 КПК України проводить судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Оскільки органами досудового розслідування ОСОБА_4 було висунуте обвинувачення по факту нанесення потерпілій ОСОБА_5 правою рукою, стиснутою в кулак, близько п`яти ударів в область лівої руки та тулубу та удару потерпілій ОСОБА_5 правою рукою, стиснутою в кулак в область голови, удару головою в затилочну частину голови потерпілої ОСОБА_5 , що спричинило останній відповідно до висновку експерта №208 від 11.03.2020 р. тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій руці, які утворилися від дії тупих предметів, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, і йому органами досудового розслідування не висунуте обвинувачення в нанесені ударів в живіт, груди потерпілої ОСОБА_5 та не встановлено експертизою отримання потерпілою тілесного ушкодження у виді закритої черепно - мозкової травми , тому суд в межах висунутого обвинувачення і проводить судовий розгляд справи.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує досудову доповідь органу пробації (а.с. 27-30) із якої вбачається , що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без позбавлення та обмеження волі, він має середню ймовірність рівня небезпеки для суспільства, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особистість обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання в с. Сушки Козельщинського району, негативно характеризується за місцем проживання у АДРЕСА_3 (а.с.80-82), раніше до кримінальної відповідальності не притягався , притягався до адміністративної відповідальності, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, думку потерпілої ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 , які наполягають на призначені обвинуваченому суворого покарання, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання враховується судом і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає те , що раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні неповнолітню дитину , сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом під час розгляду справи не була встановлена така обставина , яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 і зазначена органами досудового розслідування в обвинувальному акті , затвердженому прокурором 07.08.2020 року та під час судових дебатів обвинуваченим , а саме щире каяття , оскільки під час судового розгляду справи обвинувачений формально попросив вибачення у потерпілих , щирого жалю з приводу скоєного, осуду своєї поведінки та бажання виправити наслідки вчиненого не виявив, ні матеріальну , ні моральну шкоду потерпілим не відшкодував . Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щире каяття передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Дана правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 16.10.2017 року, в постанові Верховного суду від 18.09.2018 року по справі №166/1065/18.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом з урахуванням затвердженого 27.04.2020 р. та 07.08.2020 року прокурором обвинувального акту не встановлено, але під час судового розгляду встановлено , що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення щодо подружжя та у присутності дитини, оскільки відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, в якому обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не зазначено.
Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Прокурором у відповідності до ст. 338 КПК України в ході судового розгляду не змінено обсяг обвинувачення ОСОБА_4 в частині визнання обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та у присутності дитини . З цього приводу суд вважає за необхідне не визнавати в якості обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого,вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та у присутності дитини , як такі, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень , одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин, так як він у вчиненому кримінальному правопорушенні не розкаявся , формально попросив вибачення у потерпілих , щирого жалю з приводу скоєного, осуду своєї поведінки не виявив , шкоду потерпілим не відшкодував , потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наполягають на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Призначення такого покарання суд вважає відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної і відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню .

В частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 14793,60 грн. позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав:
Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У статті 1777 ч.1 ЦК України зазначено , що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 91 ч.1 п.3 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Згідно ст.92 ч. 1 КПК України обов`язок доказування виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілій ОСОБА_5 завдана матеріальна шкода у зв`язку із витратами на лікування, які вона понесла внаслідок нанесення їй обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, що підтверджується копіями товарних чеків №143 від 10.03.2020 року, №8153 від 11.03.2020 року, №8164 від 15.03.2020 року, №8173 від 16.03.2020 року, №8163 від 01.06.2020 року, від 02.06.2020 року, №8153 від 11.06.2020 року, №8157 від 15.06.2020 року, №8164 від 15.06.2020 року, №84712 від 17.06.2020 року, від 17.06.2020 року, №154 від 31.05.2020 року, від 02.07.2020 року, від 26.05.2020 року, №91349 від 04.06.2020 року, №915366 від 11.06.2020 року, №946593 від 11.06.2020 року, №915733 від 12.06.2020 року, №916083 від 14.06.2020 року, від 14.06.2020 року, №947858 від 16.06.2020 року, №948119 від 17.06.2020 року, №946624 від 19.06.2020 року, №948806 від 20.06.2020 року, №949245 від 22.06.2020 року, №949731 від 24.06.2020 року, № від 25.06.2020 року (а.с.51-69), усього матеріальна шкода була завдана потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 16037,90 грн.
Таким чином, матеріальна шкода, завдана потерпілій ОСОБА_5 складає 16037,90 грн., але згідно вимог ст.. 13 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню у розмірі 14793,60 грн., тобто в межах заявлених потерпілою ОСОБА_5 позовних вимог і саме ця сума 14793,60 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 .
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. вважає суд підлягає задоволенню частково у розмірі 5 000 грн. виходячи із наступного :

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов"язковому з"ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як вбачається з встановлених судом обставин справи, потерпілій ОСОБА_5 внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 були завдані тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій руці, які за висновком експерта № 208 від 11.03.2020 року віднесені до легких , які супроводжувались болісними відчуттями, значним емоційним стресом,з приводу чого вона згідно довідки №1454 07.03.2020 року зверталась до травматологічного пункту КНМП "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" та до лікаря -невролога КНМП "Кременчуцька Перша міська лікарня ім. О.Т. Богаєвського ", яким ій був встановлений діагноз : ситуативний невроз, але у зв,язку з тими , що вона має неповнолітніх дітей від запропоновоної госпіталізації до стаціонарного неврологічного відділення лікарні вона відмовилась , у зв,язку з подіями 07.03.2020 року змінився уклад її життя , вона до теперішнього часу проходить лікування , обвинувачений завдав ій тілесні ушкодження у присутності їх неповнолітніх дітей , у зв,язку з чим ій дуже було соромно , що їх батько , обвинувачений по справі , який повинен іі підтримувати та захищати , навпаки відносно неї вчинив протиправні дії .
З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при відшкодуванні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 20000 гривень є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.
Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 5000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією, а також належною сатисфакцією за завдану обвинуваченим потерпілій ОСОБА_5 моральну шкоду

Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн., то суд приходить до наступного висновку.
За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 Постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст.120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу, частиною 2 даної статті передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.
У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Так, до складу витрат на правову допомогу входять дії адвоката або фахівця з права, які, в тому числі вчинені ним поза судовим засіданням. Такими діями, наприклад, є надання консультацій, складання позовної заяви, оформлення та копіювання додатків. Проте, такі витрати є предметом доказування у справі і повинні бути підтверджені документами. Такими документами, як правило, є: договір про надання правової допомоги, доручення, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки, посвідчення про відрядження, квитки на поїзд, тощо).
На підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення процесуальних витрат на правову допомогу потерпілою надано Договір про надання правової допомоги в кримінальному процесі від 19.05.2020 року, (а.с. 74), розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, з якого вбачається, що адвокатом ОСОБА_7 згідно угоди про надання правничої допомоги у кримінальному провадженні №524/2561/20, надано правничу допомогу (а.с.76), Акт виконаних робіт від 17.06.2020 року відповідно Договору про надання правничої допомоги адвоката від 19.05.2020 року (а.с.77), квитанцію №05-20 к/п від 19.05.2020 року , з якої вбачається, що ОСОБА_5 сплатила ОСОБА_7 за представництво інтересів у суді І інстанції 3500 грн. (а.с.78).
Відтак, суд вважає, що витрати потерпілої ОСОБА_5 на правову допомогу, надану їй адвокатом ОСОБА_7 у сумі 3500 грн. підтверджуються документально, а тому підлягають відшкодуванню обвинуваченим.
Речові докази по справі - відсутні.

Керуючись ст. ст. 368,370,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити частково .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 14793,60 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 3500 грн., усього 23293,60 грн.

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: