Справа № 635/5821/20
Провадження №1-в/635/26/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 , про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить привести вироки Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.04.2019, Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2018, апеляційного суду м. Києва від 20.09.2018 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за №2617-VIII, яким внесено зміни до частин 1 та 2 статті 309 КК України.

Засуджений та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Прокурор надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2018 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді - 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.04.2019 ОСОБА_4 засуджено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2018 у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі та апеляційного суду м. Києва від 20.09.2018 у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначивши покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КК України (в редакції чинній з 01.07.2020) санкція цієї статті передбачає максимальний вид покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Із змісту п. б ч. 1 ст. 72 КК України вбачається, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
У відповідності до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Із змісту п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України вбачається, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Із змісту п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України вбачається, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України) , 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 КПК України.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617-VIII від 22.11.2018 року, який набрав чинності з 01.07.2020 року, було змінено санкцію ч. 2 ст. 309 КК України, якою передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.
При кваліфікації дій засудженого за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2018 кваліфікуюча ознака злочину повторність, в зв?язку із чим призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України. На теперішній час законом внесені зміни до диспозиції ч. 2 ст. 309 КК України і замість повторності передбачена нова кваліфікуюча ознака, а саме для кваліфікацій дій засудженого за ч. 2 ст. 309 КК України визначено як «вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України протягом року після засудження за цією статтею». Отже, кваліфікуюча ознака з повторності змінена на спеціальну повторність.
Можливість перекваліфікації дій засудженого прямо передбачена в перехідних положеннях КК України, які застосовувались щодо злочинів, які раніше кваліфікувались за правилами КК України 1960 року, зокрема п. п. 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень КК України 2001 року містять алгоритм і правила перекваліфікації дій засуджених, вироки щодо яких набрали законної сили в разі зміни кваліфікації дій засудженого новим законом, що пом?якшує покарання і за аналогією суд має право дотримуватись зазначених правил в цьому випадку.
Оскільки призначене ОСОБА_4 покарання вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2018 за ч. 2 ст. 309 КК України визначено у виді 3 років позбавлення волі, то в такому випадку за умови скасування ознаки злочину повторності дії засудженого слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України та змінити вид покарання на 5 років обмеження волі за правилами ст. 72 КК України, що пом?якшує становище засудженого, оскільки застосовується більш м?який вид покарання, що приводить до зменшення строку відбування покарання з урахуванням відбутої частини покарання у виді позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5, 61, 70, 72, 74, 309 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 про приведення вироків у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Дії ОСОБА_4 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2018 в частині призначення покарання за ч.2 ст. 309 КК України перекваліфікувати з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України.

Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2018 за ч.1 ст. 309 КК України у виді 5 років обмеження волі.

Остаточне покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.04.2019 та вироком Апеляційного суду м.Києва від 20.09.2018 у виді 4 років позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали складено 18.02.2021.

Суддя ОСОБА_1