Справа №766/9988/17
н/п 1-кс/766/2402/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна,

встановила:

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2017 року у справі №766/9988/17 на майно. Скасувати заборону розпорядження, реєстрації, перереєстрації майна:

Обґрунтування клопотання:

15.06.2017 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області задоволено клопотання старшого слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001171 від 29.03.2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Вищевказаною ухвалою накладено арешт на майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме на:

-житловий будинок, загальною площею 511,7 кв. м., житловою площею 182,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,0683 га, кадастровий номер :31:005:0107, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (придбана ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-офісні приміщення, загальною площею 74,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

-квартиру, загальною площею 62,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-офісні приміщення, загальною площею 125,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;

-житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 ;

-квартира 2-х кімнатна, 40,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 ;

-нежилі приміщення першого поверху за адресою: АДРЕСА_7 .

Також, ухвалою суду заборонено розпорядження, реєстрацію, перереєстрацію даного майна.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали підставою для її прийняття слідчим суддею, стало клопотання старшого погоджене з прокурором.

В свою чергу, клопотання мотивоване тим, що 28.03.2017 до чергової частини Корабельного ВП надійшло повідомлення від представника потерпілого ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 , про те, що ОСОБА_6 , підробивши договір позики від 15.12.2015 від імені ОСОБА_9 , ввів в оману Білоцерківський міський суд з метою заволодіння майном заявника в особливо великих розмірах.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, та задовольнив його в частині накладення арешту на нерухоме майно потерпілого і заборонив розпорядження, реєстрацію, перереєстрацію даного майна.

Проте, на даний момент, з`явились обставини, котрі свідчать про відсутність підстав для подальшого вжиття заходів для арешту майна у кримінальному провадженні.

Так, 15.12.2015 року між мною - ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було укладено договір позики, відповідно до умов якого, ОСОБА_6 (позикодавець) передав, а ОСОБА_9 (позичальник) отримав у борг грошові кошти у розмірі 400 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день укладання цього договору (1 долар США 23,81 гривень) складає 9 524 000,00 гривень, а також зобов`язався повернути позику до 01 серпня 2016 року. За прострочення повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 20% від несвоєчасно поверненої суми.

Проте, ОСОБА_9 станом на 01 серпня 2016 року борг у сумі 9 524 000,00 грн. не повернув.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 подав позовну заяву до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_9 заборгованості за договором позики.

Крім того, враховуючи реальну можливість ОСОБА_9 в будь-який час розпорядитися належним йому нерухомим майном, що, в свою чергу, призведе до неможливості виконання рішення суду, в грудні 2016 року заявником було подано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та оголошення заборони на відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_9 та заборонити вчиняти реєстраційні дії.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2016 року по справі №357/13897/16-ц заяву про забезпечення позову було задоволено.

Цивільна справа, щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 , судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/13897/16-ц від 12.11.2019 року позов ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_9 на його користь заборгованості за договором позики від 15.12.2015 року в розмірі 12 078 400 грн., задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 11.08.2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11.08.2020 року залишено без змін та поновлено виконання зазначених рішення і постанови.

У зв`язку з чим, продовжено примусове виконання виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 19.08.2020 року по справі №357/13897/16-ц про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 заборгованості за договором позики від 15.12.2015 року в розмірі 12 078 400 грн. та виконавцем вчиняються необхідні виконавчі дії по зверненню стягнення на майно боржника.

Відповідно до встановлених фактів Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 року котрим рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11.08.2020 року залишено без змін, зазначено, що за результатом проведення судової почеркознавчої експертизи було складено висновок експерта від 28 листопада 2017 року №17539/17540/17-32, а за результатом проведення судово-технічної експертизи документів складено висновок експертів від 11 жовтня 2018 року№17538/17-34/21666 ?21669/18-34/21670 ?21672/18-31, згідно з якими, підпис від імені ОСОБА_9 в договорі позики від 15 грудня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , в розділі цього договору «підписи сторін» в графі «позичальник», виконаний ОСОБА_9 .

Також судом касаційної інстанції у рішенні зазначено, що, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Суд встановив, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується договором позики, який підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти ОСОБА_6 . Оскільки у визначений у договорі строк кошти позивачу повернуті не були, у позивача були підстави для звернення до суду з цим позовом. Таким чином, суди встановили справжню правову природу укладеного між сторонами договору та дійшли правильного висновку про стягнення заборгованості з ОСОБА_9 .

Таким чином, факти встановлені Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 року, щодо реальності договору позики від 15 грудня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 є такими, що не потребують доказування та повністю спростовують показання ОСОБА_9 , враховані слідчим та в подальшому суддею при арешті майна про те, що ОСОБА_6 , підробивши договір позики від 15.12.2015 від імені ОСОБА_9 , ввів в оману Білоцерківський міський суд, з метою заволодіння майном заявника в особливо великих розмірах.

Разом з тим, заявник також зазначає, що як вбачається з рішення у кримінальній справі №1:19-cr-84-GHW-1 від 03.10.2019 року, Окружним Судом Сполучених Штатів ОСОБА_9 поміщений під варту в Федеральне бюро в`язниць для відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 109 місяців за змову з метою здійснення шахрайства з використанням електронних засобів повідомлення, а також обвинувачений зобов`язаний сплатити всю суму кримінального грошового стягнення відповідно до графіка виплат у сумі 13 309 918, 72 доларів США.

Заявник наголошує на тому, що вже декілька років не може стягнути заборгованість за договором позики з ОСОБА_9 , через постійні ухиляння його від виконання своїх зобов`язань.
Так, ухвала слідчого судді, про накладення арешту, не дає можливості державному виконавцю вчинити необхідні виконавчі дії по зверненню стягнення на майно боржника, що унеможливлює виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_9 на його користь заборгованості за договором позики, чим порушує його права, які він захищає з 2016 року .

Окрім того, представниками ОСОБА_9 , 16.02.2021 року, було подано заяву про зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №62877748, саме на підставі ухвали слідчого судді від 15.06.2017 року по справі №766/9988/17.

Враховуючи встановлені нововиявлені обставини (постановою Верховного суду України від 20.01.2021 року по справі №357/13897/16-ц), які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування необхідності накладення арешту в рамках кримінального провадження №00001171, і спростовують обставини що містяться та на яких фактично ґрунтується рішення суду про накладення арешту на майно ОСОБА_9 , котре на даний момент реалізується в рамках виконавчого провадження, вважає, що арешт підлягає скасуванню у зв`язку з необґрунтованістю накладення такого.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчим зазначалося: «… враховуючи те, що майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 , є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, і те, що незастосування заборони на розпорядження, реєстрацію, перереєстрацію даним майном, може призвести до його подальшого незаконного продажу чи перереєстрації на третіх осіб, що може перешкодити кримінальному провадженню, слід накласти на нього арешт».

В свою чергу, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі зазначено: «… що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має значення для кримінального провадження, у відповідності до ст. 98 КПК України містять ознаки речового доказу та визнане таким відповідною постановою, є предметом вчинення кримінального правопорушення, тому з метою його збереження слід накласти на нього арешт з забороною розпорядження, реєстрації, перереєстрації даного майна».

В свою чергу, слідчий прийшов до висновку, що нерухоме майно може бути відчужене виключно із клопотання адвоката ОСОБА_9 у якому зазначено, що на 19.06.2017 року призначені торги по реалізації майна потерпілого ОСОБА_9 .

Тобто, не існує жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі третім особам майна.

Отже, майно зазначене в ухвалі про арешт, не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не мало на собі, а відповідно і не зберегло, і не могло зберегти слідів кримінального правопорушення чи містити будь-які відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не було предметом кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №00001171.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Представник заявника підтримав клопотання за підстав, викладених у ньому, просив суд скасувати арешт майна.

Слідчий не заперечував проти скасування арешту майна.

Прокурор при ухваленні рішення покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження №00001171 від 29.03.2017, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.174 КПК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися із клопотанням про скасування арешту майна - підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час досудового розслідування в межах кримінального провадження ЄРДР №00001171, за ознаками вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.190 КК України, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2017 року накладено арешт на майно з забороною розпорядження, реєстрації, перереєстрації майна, яке належить потерпілому ОСОБА_9

-житловий будинок, загальною площею 511,7 кв. м., житловою площею 182,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,0683 га, кадастровий номер :31:005:0107, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (придбана ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-офісні приміщення, загальною площею 74,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

-квартиру, загальною площею 62,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-офісні приміщення, загальною площею 125,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;

-житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 ;

В ухвалі слідчого судді зазначалося, що майно є предметом вчинення злочину, визнано речовим доказом і метою накладення арешту є забезпечення збереження речового доказу.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочате 29.03.2017року за ч.3 ст.190КК України за повідомленням представника потерпілого ОСОБА_9 про підроблення ОСОБА_6 договору позики від 15.12.2015року на ім`я ОСОБА_9 , в результаті чого ввів в оману Білозерківський міський суд з метою заволодіти майном Белана в у великих розмірах.

Однією із засад кримінального провадження, визначених п.21 ч.1 ст.7КПК України є розумність строків. Відповідно до ст.28КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

З часу накладення арешту на майно минув значний час (у червні 2017 року), проте до цього часу жодних слідчих дій у кримінальному провадженні з 2017 року не вчинялись, жодній особі не повідомлено про підозру. В даному випадку строки досудового розслідування не можуть вважатися розумними.

Наразі рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020року та постановою Верховного суду від 20 січня 2021року, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_9 в договорі позики від 15 грудня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , в розділі цього договору «підписи сторін» в графі «позичальник», виконаний ОСОБА_9 . Однак, саме цей договір і є суттю кримінального провадження №0001171, оскільки відомості до ЄРДР були внесені, щодо «прийняття мір до громадянина ОСОБА_6 , який підробив договір позики від 15.12.2015р. на ім`я ОСОБА_9 , в результаті чого своїми діями ввів в обман Білоцерківський міський суд, з метою заволодіти майном ОСОБА_9 , у великих розмірах».

Викладені обставини свідчать, що необхідність, яка була підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала, про що свідчить і та обставина, що слідчий та прокурор не наполягає на арешті майна. Арештом майно порушуються права стягувача у виконавчому провадженні на майно ОСОБА_9 у зв`язку з арештом у кримінальному провадженні не може бути звернено стягнення. Заявник у судовому засіданні зазначав, що в разі, якщо торги не відбудуться, арешт перешкоджає зареєструвати право власності на майно за стягувачем ОСОБА_11 .

Стаття 174 КПК України, визначає, що арешт на майно може бути скасований, якщо він був накладений необґрунтовано або відпала необхідність. Наразі слідчий суддя вважає, що відпали всі можливі потреби в арешті цього майна.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2017 року у справі №766/9988/17 на майно:

-житловий будинок, загальною площею 511,7 кв. м., житловою площею 182,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,0683 га, кадастровий номер :31:005:0107, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (придбана ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-офісні приміщення, загальною площею 74,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

-квартиру, загальною площею 62,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-офісні приміщення, загальною площею 125,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;

-житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 ;

Скасувати заборону розпорядження, реєстрації, перереєстрації майна:

-житловий будинок, загальною площею 511,7 кв. м., житловою площею 182,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, площею 0,0683 га кадастровий номер :31:005:0107, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (придбана ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-офісні приміщення, загальною площею 74,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

-квартира, загальною площею 62,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-офісні приміщення, загальною площею 125,4 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;

-житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 12 годині 05 хвилин 22 березня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1