Справа № 524/5670/21
Провадження № 1-кс/524/1909/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000954 від 21.06.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000954 від 21.06.2021 року, яке погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 .
На обґрунтування клопотання зазначає, що здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 21.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особами, що керують транспортним засобом.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 20.06.2021 близько 17:30 год. по вул. Богдана Хмельницького неподалік буд. 80 у м. Кременчуці Полтавської області сталася ДТП, під час якої водій автомобіля ЗАЗ Daewoo T13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись в напрямку від вул. Перемоги в напрямку вул. Пугачева, виїхав за межі проїзної частини дороги, в результаті чого автомобіль перекинуло. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравма, відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, алкогольне сп`яніння.

20.06.2021 протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ЗАЗ Daewoo T13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений та направлений на зберігання на територію майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів при Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська,7.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником вказаного автомобіля є ОСОБА_4 .

В клопотанні слідчий просить накласти арешт на автомобіль ЗАЗ Daewoo T13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , обґрунтовуючи тим, що у ході досудового розслідування необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій, а саме: експертизу технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну, автотехнічну експертизу та інші слідчі дії та експертні дослідження, необхідність в яких виникне під час досудового розслідування.

Вислухавши думку слідчого, яка підтримала клопотання, власника майна ОСОБА_4 , яка не заперечувала проти накладення арешту на автомобіль, пояснила, що водій, який перебував у автомобілі, загинув на наступний день після ДТП, слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до наступного.
Пунктом 7 частини 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно п. 1 ч. 2 статті 170 КПК арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Слідчий суддя прийшов до висновку про недостатність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні не відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Таким чином, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки вказаний транспортний засіб не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження з власної необережності, після чого помер у лікарні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 16, 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні №0000954 від 21.06.2021 року, відмовити.

Роз`яснити слідчому, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.
Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1