Справа № 521/4035/19
Пр. № 1-кп/521/345/21
ВИРОК
21 січня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -
24.07.2018 року о 01 годині 27 хвилин, ОСОБА_4 допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, внаслідок порушення яких, він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Clio Simbol», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по сухому асфальтованому, дорожньому покриттю Адміральського проспекту в м. Одесі, де проїзна частина має по одній смузі руху в обох напрямках, збоку вул. Палубна в напрямку вул. Новаторів, зі швидкістю 68,4-74,2 км/год чим перевищив максимально допустиму для населеного пункту швидкість руху 50 км/год.
Під час керування зазначеним автомобілем, водій ОСОБА_4 біля буд. № 20 Адміральського проспекту уважним не був, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної його зупинки, не переконався в безпеці, хоча зобов`язаний був це передбачити, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, на освітленій за допомогою міського електроосвітлення ділянці проїзної частини скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину по регульованому пішохідному переході, з ліва на право по ходу руху автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно- мозкова травма: садно обличчя, крововиливи під м`які мозкові оболонки; закрита травма грудної клітки: перелом правої ключиці, переломи правих 3,6- го та лівих 2-7-го ребер; травма кінцівок: садна та синці кінцівок, закриті переломи: правої плечової кістки, лівої стегнової кістки, кісток правої гомілки.
Множинність, масивність, локалізація і механізм утворення ушкоджень (ударна дія) свідчать про те, що ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитися в результаті транспортної травми при наїзді автомобіля від дії деталей і поверхонь транспортного засобу і дорожнього покриття.
Смерть ОСОБА_6 перебуває в прямому причинному зв`язку з вищевказаною поєднаною травмою голови, тулуба та кінцівок у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки, перелому правої ключиці, переломів правих та лівих ребер, переломів правої плечової кістки, лівої стегнової кістки, кісток правої гомілки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_6 став шок.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, та повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини за яких відбулася ДТП.
Окрім повного визнання своєї вини, винна обвинуваченого ОСОБА_4 , в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. Також предметом дослідження, судом доцільним було визначено дослідження матеріалів, які підтверджують наявність судових витрат та речових доказів.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та учасниками обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доказана та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його соціальне та матеріальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, позитивну поведінку обвинуваченого як після скоєного злочину, так і в ході досудового слідства та розгляду справи в суді, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає повне визнання вини у скоєному злочину та щире каяття.
Обставин справи, що обтяжують покарання, в ході судового розгляду не встановлено.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 , позитивно характеризується за місцем свого проживання, є особою яка до кримінальної відповідальності притягається вперше, має на утриманні двох батьків поважного віку, добровільно відшкодував судові витрати по справі.
На підставі викладеного, з урахуванням виключно позитивних характеристик особи обвинуваченого, його молодого віку, відношенням до скоєного, та з урахуванням пом`якшуючих вину обставин, суд приходить до висновку, про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає, що покарання в нижніх межах санкції осудної статті, у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому, як основного так і додаткового покарання, суд також враховує, що даний вид кримінального правопорушення віднесено до категорії не умисних злочинів, а також факт того, що керування транспортним засобом для обвинуваченого є фактично єдиним джерелом доходу, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вказане додаткове покарання позбавить обвинуваченого засобів до існування.
Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати добровільно відшкодовані.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили не обирати.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одесит від 06.08.2018 року скасувати.
Речові докази по справі:
-СД диск «Verbatim» з записом з місця події зберігати при матеріалах справи.
-Автомобіль марки «Reno clio simbol», д.н. НОМЕР_2 вважати повернутим за належністю законному власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1