Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2277/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене 05.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 23.11.2020 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запорізьке, Апостолівського р-ну, Дніпропетровської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю:
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин вчинення злочину, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вирок суду в частині призначеного покарання просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.Зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання суд не достаньо врахував, що ОСОБА_7 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став знову вчинив умисний тяжкий злочин, а тому на думку апелянта необгрунтовано призначив йому покарання за знову вчинений злочин із застосуванням ст. 75 КК України.

Вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 23.11.2020 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_7 судом покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту залишено до вступу вироку в законну силу, але не довше, ніж до 21 січня 2021 року, покладено на ОСОБА_7 обов`язок не залишати місце постійного проживання, а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 , без дозволу суду з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Як визнав суд, 03 липня 2020 року близько 7 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в житловому будинку за місцем тимчасового проживання ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , підійшов до лежачого на ліжку ОСОБА_10 , де на ґрунті раніше виниклого конфлікту ОСОБА_7 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів долонями рук по обличчю ОСОБА_12 , в результаті чого він впав на підлогу, де ОСОБА_7 , в продовження свого злочинного умислу, лежачому на підлозі ОСОБА_10 наніс численні удари кулаками в ділянку тулубу.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: синця на передній поверхні лівого плечового суглобу з переходом на зовнішню третину ключичної ділянки; синця в ділянці проекції 2-го ребра справа по середній ключичній лінії; синця в ділянці проекції 3-го реберного хряща справа по білягрудинній лінії; синця на правій бічній поверхні грудної клітки на рівні 7-8-9 ребер від середньої до задньої пахвових ліній, синця на лівій бічній поверхні грудної клітки на рівні 7-8-9-10 ребер від середньої до задньої пахвових ліній, переломів 7-8-9 ребер справа та переломів 7-8-9 ребер зліва, двобічного пневмоторакса (повітря в плевральних порожнинах) та підшкірної емфіземи на рівні голови, шиї, грудної клітки і поясу верхніх кінцівок, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії тяжких.

Крім цього, в результаті вказаних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока та крововиливу в склеру лівого очного яблука, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії легких.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, захисника, обвинуваченого і потерпілого про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного злочину стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і є обґрунтованим, його дії за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковано правильно.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що він вчинив тяжкий злочин, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані злочином збитки, думку потерпілого, який просив суд не позбавляти волі обвинуваченого, раніше судимий.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 та звільняючи його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, не достатньо врахував, що він в минулому неодноразово був судимий за вчинення тяжких насильницьких злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став знову вчинив тяжкий насильницький злочин.

Отже, висновок суду першої інстанції про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є не достатньо вмотивованим, а призначене обвинуваченому покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про його особу та обставинам, що обтяжують покарання.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів можливо в умовах його ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та постановити новий вирок, при цьому враховуючи, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані злочином збитки, думку потерпілого, який просив суд не позбавляти волі обвинуваченого, що він в минулому неодноразово був судимий за вчинення тяжких насильницьких злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, знову вчинив тяжкий насильницький злочин, а тому призначає йому покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі. Враховуючи зазначені обставини та дані про особу обвинуваченого, колегія суддів не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст.ст., 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 23.11.2020 року, щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає чинності негайно після його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: