Дата документу 28.05.2021
Справа № 501/1590/21
У Х В А Л А

28 травня 2021 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області клопотання слідчого Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000423 від 24 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області надійшло вказане клопотання, погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обґрунтоване наступним.

Слідчим відділом відділу поліції № 2 Одеського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000423 від 24 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 24 травня 2021 року до ч/ч ВП №2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення заступника начальника СП ВП № 2 ОРУП № 2 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 функціонує заклад з метою надання доступу до азартних ігор, який не має відповідної ліцензії на проведення даного виду діяльності.
Так, 24 травня 2021 року, приблизно о 16.00 год., працівниками ВП №2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області в приміщенні першого поверху будинку АДРЕСА_1 , в якому зі слів заступника СПД ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області знаходились ігрові автомати, проведено огляд, під час якого було виявлено та вилучено 10 системних блоків: ПЕОМ с/н № 123530891 (чорного кольору), ПЕОМ с/н № НОМЕР_1 (чорного кольору), Dell s/n № 5PP7R4J (чорного кольору), Fujitsu-Siemens (сірого кольору), HP s/n CZC 8237K5S (сірого кольору), ПЕОМ с/н № 123551771 (чорного кольору), Dell s/n № JBTM94S (чорного кольору), HP Compaq s/n CZC407200X (чорного кольору), ПЕОМ б/н (чорного кольору), ПЕОМ с/н № 20080795 (чорного кольору) та 9-ть комп`ютерних моніторів: ІНФОРМАЦІЯ_1 (чорного кольору), HP-L1950 s/n CNС80285N2 (чорно-сірого кольору), HP-L2208w s/n CNK80306V1 (чорного кольору), HP-L1950 s/n CND64318ML (сірого кольору), ІНФОРМАЦІЯ_2 (сірого кольору), HP-L1950g s/n CNС827P6QT (сірого кольору), HP-L2208w s/n CNK9120Q38 (чорного кольору), LG Flatron s/n 910NDQA4K564 (чорного кольору), Samsung s/n MY19H9FS726035L (чорного кольору).
24 травня 2021 року вилучені предмети відповідною постановою були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий просить накласти арешт на вищезазначені предмети, вилучені під час огляду, через наявність достатніх підстав вважати, що вони є доказами у кримінальному провадженні, для забезпечення збереження цих речових доказів та проведення судових експертиз.

В судове засідання слідчий не прибув.

З метою недопущення розголошення відомостей досудового розслідування розгляд клопотання проведено у закритому судовому засіданні.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000423 від 24 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

24 травня 2021 року до Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області надійшла заява про вчинене кримінальне правопорушення функціонування закладу з метою надання доступу до азартних ігор, який не має відповідної ліцензії.

24 травня 2021 року, під час проведення огляду приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучено майно 10 системних блоків.
Слідчим суддею також встановлено, що огляд місця події було проведено без ухвали слідчого судді про дозвіл на його проведення та без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження.

25 травня 2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду місця події.

Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 26 травня 2021 року в задоволенні клопотання було відмовлено.

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В частині другій статті 170 зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження,а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Тобто, дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження є безумовною вимогою до осіб, які здійснюють кримінальне провадження.

Однак в клопотанні про арешт майна, яке надійшло до слідчого судді, власник майна не зазначений, що позбавляє можливості слідчого суддю дотриматися вимог Закону щодо охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та викликати власника майна до суду для участі в розгляді клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий суддя вважає, що особа, що подала клопотання про арешт майна, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, клопотання про арешт майна не містить посилання на обставини, які свідчать про існування зазначених ризиків, а саме щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, та на докази, які це підтверджують.

Крім того, в клопотанні про арешт майна не зазначена конкретна форма арешту, яка, як на думку особи, яка подала клопотання, відповідає його завданню та визначена частиною 1 статті 171 КПК України, як то: позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

В частині 1 статті 22 КПК України зазначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Згідно ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частина 1 статті 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Таким чином, чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачена самостійність сторін щодо визначення своєї правової позиції, в тому числі і щодо визначення підстав, мети та форми арешту майна.

Всупереч зазначеним вимогам Закону в клопотанні про арешт майна не міститься вимоги щодо конкретної форми цього арешту.

Тобто, по суті, сторона кримінального провадження, перекладає на суд покладений на неї обов`язок щодо самостійного обстоювання свої правової позиції.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.3 ст.233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 237 КПК України передбачено, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

В частині 2 статті 234 КПК України зазначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч.4 ст.87 КПК України, докази, передбачені п.1 ч.2 цієї статті, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Частиною 1 статті 89 КПК України встановлено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Частиною 2 статті 87 КПК України передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 26 травня 2021 року в даному кримінальному провадженні було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду місця події, під час якого було тимчасово вилучено майно.

Враховуючи, що огляд місця події, проведення якого потребувало попереднього дозволу слідчого судді, було здійснено без такого дозволу, що є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя визнає докази, отримані в результаті цієї процесуальної дії, а саме протокол огляду, речові докази - недопустимими доказами.

За таких обставин клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи вимоги п.2 ч.1 ст.169, ч.3 ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути тимчасово вилучене майно особам, в яких воно було вилучено та які на той час було його законними володільцями.

Керуючись ст.ст.110, 172, 173, 369-370 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000423 від 24 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України - відмовити.
Зобов`язати слідчого Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 негайно повернути власнику вилучені під час огляду системні блоки, за переліком, зазначеним у клопотанні.
Копію ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, іншим зацікавленим особам.
Слідчий, прокурор після отримання судового рішення зобов`язані негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя