В И Р О К
іменем України

16 липня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000036 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутору Красне Знамя Багаєвського району Ростовської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Нікітовського районного суду м. Горлівка Донецької області від 01.12.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям покарання 01.09.2015 року,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
26.04.2021, близько 16 год 40 хв. у ОСОБА_4 , який перебував на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , виник словесний конфлікт з ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
З метою реалізації свого умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 в той же день та час, діючи протиправно та бажаючи настання наслідків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно наніс ОСОБА_6 два удари дерев`яною палицею по спині та продовжуючи реалізацію свого умислу, наніс йому ще не менше десяти ударів кулаком правої руки по голові.
В результаті чого потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №12-14/77-Зм/21 від 27.04.2021, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівій навколоочковій області, множинних саден в лівій щічній області, ділянки травматичного набряку м`яких тканин в лівій завушній області, які по ступені тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень; забійної рани на слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, забійної рани в правій завушній області, які по ступені тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я.
Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обґрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в кримінованому йому проступку визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах.
Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення, що ОСОБА_4 , 26.04.2021, о 16 год 40 хв, діючи протиправно, на грунті особистих неприязних відносин з потерпілим, бажаючи настання наслідків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 два удари палицею по спині та не менше десяти ударів кулаком по голові, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження. Правова кваліфікація вказаного діяння ч. 2 ст. 125 КК України, тобто, умсине легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розгляд здоров`я, за якою суд визнає ОСОБА_4 винуватим.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить з наступного.
Під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Відповідна правова позиція викладена у постанові ВПВС № 288/1158/16 від 03.07.2019.
Щодо відсутності в поведінці ОСОБА_4 такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, слід зазначити таке.
Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові ВПВС № 629/847/15 від 27.11.2019.
Досліджені в судовому засіданні матеріали не містять даних про повідомлення обвинуваченим ОСОБА_4 органам досудового розслідування про вчинення ним кримінального правопорушення, вчинення якого встановлено органом досудового розсліудвання на підставі показань потерпілого та інших доказів.
Відтак, під час призначення ОСОБА_4 покарання активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття, у розумінні пункту першого частини першої статті 66 КК України, врахуванню не підлягає.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 судимий вироком Нікітовського районного суду м. Горлівка Донецької області від 01.12.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям покарання 01.09.2015 року.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення у період непогашеної судимості, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні покарання ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, є проступком, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням принципів законності, справедливості, пропорційності покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді арешту.
Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 177 КПК України, з метою запобігання обвинуваченим спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законгої сили, але не більше ніж на два місяці, запобіжний захід у виді домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Початком відбування покарання рахувати після набрання вироком законної сили, з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Після набрання вироком законної сили ОСОБА_4 затримати та направити до ДУ "Харківський слідчий ізолятор" для подальшого направлення до арештного дому для відбування покарання.
Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місця, запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000036: диск DVD+R Verbatim - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: