Номер провадження: 11-кп/813/1196/21
Номер справи місцевого суду: 495/7415/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

їх захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 1602.2021 у кримінальному провадженні за № 0000133 від 14.08.2018

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2021 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 та закрито кримінальне провадження № 0000133, внесене до ЄРДР 14.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.191, ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд 1-ої інстанції послався на те, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.191, ч.3 ст. 358 КК України було направлено до суду 07.12.2020, тобто за межами двохмісячного строку досудового розслідування строку, визначеного положеннями ст. 219 КПК України, який у відповідності до параграфу 4 глави 24 цього Кодексу органом досудового розслідування не продовжувався.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з ухвалою суду 1-ої інстанції, прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, а судове рішення постановлено з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею. Слідчим 13.11.2020 складено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання захиснику і підозрюваним з 13.11.2020 доступу до матеріалів, та з 16.11.2020 - представнику потерпілої юридичної особи. Відповідне повідомлення вручене підозрюваним та їх захиснику 13.11.2020. В цей же день підозрювані ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , їх захисник ОСОБА_10 розпочали ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, яке завершили 17.11.2020.

Отже, на момент завершення ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування до дня закінчення строку досудового розслідування - 22.11.2020, залишалось 5 днів. Стороною захисту в день вручення обвинувального акту, тобто 18.11.2020, прокурору в порядку ч. 6 ст. 290 КПК України надано доступ до документів, що містять в собі відомості, які сторона захисту мала намір використати як докази у суді.

Таким чином, 18.11.2020 розпочалась стадія ознайомлення прокурора з наданими стороною захисту матеріалами, яка тривала по 07.12.2020, тобто до дня направлення обвинувального акту до суду.

Оскільки сторона захисту не зверталася до слідчого судді місцевого суду з клопотанням про встановлення прокуророві строку ознайомлення з матеріалами, до яких нею надано доступ, тому з урахуванням вимог ст.ст. 219, 290 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами стороною обвинувачення також не включається в строки досудового розслідування, у зв`язку із чим висновок суду про направлення обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування є передчасним та помилковим.

Також, не зважаючи на надання доступу потерпілій стороні до матеріалів досудового розслідування та речових доказів, представник потерпілого ОСОБА_11 ознайомлена лише з 3 томами матеріалів досудового розслідування. З речовими доказами представник потерпілого не ознайомлений навіть на час відкриття підготовчого судового засідання. Не ознайомлення з речовими доказами підтверджується протоколом надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування від 16.11.2020.

Крім того вважає, що виходячи із системного аналізу положень ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 284 КПК України право закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 10 ч. 1 цієї статті, належить виключно прокурору.

Просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 16.02.2021 та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор ОСОБА_6 наголошує на тому, що ст. 314 КПК України містить вказівку на можливість закриття судом кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 в редакції Закону № 2213-VIІІ від 16.11.2017, тобто з абсолютно іншої підстави -існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження (однак нині це вже не п. 10, а п. 9-1).

Зазначене обумовлено тим, що протягом 2017-2018 років нумерація пунктів ч. 1 ст. 284 КПК неодноразово змінювалась внаслідок чого (зазначений в ст. 314) п. 10 став п. 9-1, а ч. 1 доповнено новим п. 10 (в нинішній редакції), але відповідні зміни до ст. 314 КІІК внесені не були (Закон № 2213-VІІІ від 16.11.2017, Закон № 2147-VIIІ від 03.10.2017).

Представник потерпілої юридичної особи Білгород-Дністровської міської ради Одеської обл. ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, натомість надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечення захисника та обвинувачених проти поданої апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Дотримання процесуальних строків є однією з основних гарантій справедливого кримінального процесу, так як має вберегти особу від безпідставного, надміру тривалого перебування під загрозою можливого кримінального покарання та суттєвого обмеження прав та свобод, яких неминуче зазнає особа, перебуваючи у статусі підозрюваного або обвинуваченого.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 28 КПК України передбачено, що розумні строки не можуть перевищувати передбачені кримінальним процесуальним кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Водночас ч. 5 ст. 28 КПК України встановлено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрито.

Згідно ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Положенням ст. 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені Кримінальним процесуальним кодексом України строки.

Апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000133 за обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.191, ч. 3 ст. 358 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.08.2018.

Положеннями кримінального процесуального закону, закріпленими у ст.ст. 219, 294-2951 КПК України, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК.

18.09.2020 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, та цього ж дня повідомлено про підозру ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України.

В матеріалах провадження відсутні відомості щодо скасування вказаних повідомлень про підозру від 18.09.2020 у передбаченому законом порядку, а тому саме від 18.09.2020 ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 набули статус підозрюваних і від цієї дати, у розумінні ч. 2 ст. 219 КПК України, розпочав перебіг двомісячний строк досудового розслідування.

Задовольняючи в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження судом 1-ої інстанції було встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні, складений слідчим та затверджений прокурором ОСОБА_6 18.11.2020, скерований та надійшов до Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. лише 07.12.2020, про що свідчить реєстраційний штамп вхідної кореспонденції суду на супровідному листі (а.с. 1), тоді як строк досудового розслідування закінчився не пізніше 22.11.2020, враховуючи при цьому строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження сторін в період з 13 по 16.11.2020, який відповідно до приписів ч. 5 ст. 219 КПК України не включається у строк досудового розслідування.

Апеляційний суд, зважаючи на чітко визначені кримінальним процесуальним законом строки досудового розслідування, погоджується із вказаною позицією суду 1-ої інстанції, і вважає, що суд першої інстанції правильно констатував факт закінчення строку досудового розслідування та направлення обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні за межами строку, визначеного положеннями ст. 219 КПК України.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України ).

Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 283 КПК України, де передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Апеляційний суд вважає голослівними доводи апеляційної скарги прокурора щодо дотримання строків досудового розслідування з мотивів незавершення потерпілою особою процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Так, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування представнику потерпілої юридичної особи Білгород-Дністровської міської ради Одеської обл. ОСОБА_11 було надано доступ до матеріалів та його проведено 16.11.2020, що нею підтверджено в судовому засідання суду 1-ої інстанції, рівно як і не заперечувалось проти задоволення клопотання сторони захисту проти закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.108, 128).

Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність повноважень у суду 1-ої інстанції закривати кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке, на думку апелянта, виходячи із системного аналізу положень ч.ч. 1,2 та 4 ст. 284 КПК України належить виключно прокурору, та у зв`язку із допущеними законодавцем «прогалинами» щодо невнесення відповідних змін до ст. 314 КПК України при зміні нумерації пунктів ч. 1 ст. 284 КПК України з п. 10 на п. 9-1, та доповненням ч. 1 новим п. 10 в чинній редакції.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 та 2 ст. 284 КПК цього Кодексу. Тобто зазначені положення закону прямо передбачають право суду прийняти таке рішення про закриття кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 28.04.2021 у справі № 133/1466/19, від 26.05.2020, у справі № 556/1381/18, від 25.11.2020 та у справі № 201/10434/19.

Крім того, існує усталене правило тлумачення юридичних текстів «casus omissus pro omisso habendus est», що означає, що «пропущений випадок має вважатися таким, що пропущений навмисно».

Ступінь свободи інтерпретації має певні рамки. Будь-яке «домислення» за законодавця (тобто, видавання певної думки, тези, яку насправді законодавець на увазі не мав) - не може бути втілене в судовий прецедент й бути джерелом судової практики, оскільки підміна судом законодавця посягає на поділ влади. При правотлумаченні необхідно чітко дотримуватися балансу між істинним змістом норми та її текстуальним викладенням, у жодному разі не допускаючи при цьому свавільної добудови норми через «судову правотворчість».

У даному випадку норма закону, що викликала інше розуміння у прокурора, має певну логічно-правову конструкцію, і має бути інтерпретована буквально, без добудови її фактичного, дослівного змісту як право суду прийняти у підготовчому судовому засіданні рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК цього Кодексу. Іншого законодавець не передбачив.

Що стосується доводів прокурора про його ознайомлення з наданими стороною захисту матеріалами, яке тривало з 18.11.2020 по 07.12.2020, тобто до дня направлення обвинувального акту до суду, та цей строк не повинен включатися в строки досудового розслідування, у зв`язку із чим висновок суду про направлення обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування є передчасним та помилковим, то колегія суддів дійшла до наступного.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 404 УПК України, може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції та їм було відмовлено в його задоволенні або якщо про ці докази стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час підготовчого судового засідання доводи захисника про закінчення строку досудового розслідування прокурором ОСОБА_6 з посиланням на вищенаведені обставини не спростовувались, про факт відкриття йому 18.11.2020 стороною захисту характеризуючих особи обвинувачених матеріалів він суду не заявляв, письмове клопотання адвоката ОСОБА_10 в порядку ч. 6 ст. 290 КПК України суду не надавав.

Той факт, що зазначене клопотання сторона обвинувачення надала до суду апеляційної інстанції (а.с. 153-154), не може спростувати висновки суду 1-ої інстанції, оскільки ці матеріали стали відомі не після постановлення місцевим судом ухвали 16.02.2021, а були відомі від початку підготовчого провадження. Надання стороною обвинувачення в суді апеляційної інстанції матеріалів і долучення їх на цій стадії порушує право обвинувачених на захист, оскільки змушує їх спростовувати нові обставини без надання достатніх можливостей і часу для цього, що не є достатнім для відстоювання стороною захисту своєї позиції у кримінальному процесуальному змаганні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на законність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки є законної та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 24, 284, 290, 314, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 16.02.2021, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 та закрито кримінальне провадження № 0000133, внесене до ЄРДР 14.08.2018, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.191, ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4