Єдиний унікальний № 946/6588/20
Провадження № 1-кп/946/127/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

11 серпня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000934, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою технічною освітою, працюючого за наймем, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники судового провадження: потерпіла юридична особа ТОВ «АТБ-маркет» (представник ОСОБА_5 ).

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «АТБ-маркет» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки про виклик до суду, звернувся із заявою про розгляд кримінального провадження без його участі. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності представника потерпілої юридичної особи з`ясувати всі обставини провадження, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.11 липня 2020 року в період часу з 14:56 до 15:02 години ОСОБА_3 , знаходячись у торгівельному приміщенні магазину «Продукти-1046» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Пушкіна, 55, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до торгівельної вітрини, звідки шляхом вільного доступу з полиці таємно викрав набір інструменту в пластиковому боксі 46 предметів марки «HOUSELUX» модель «РВ 0745» вартістю 296,55 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій юридичній особі ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на вказану суму.
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Стаття (частина статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України
«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,
карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням доказів щодо кваліфікуючої ознаки повторності та дослідженням документів щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

5.У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. У ході судового розгляду він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб викрадення, характеристику та вартість майна, яким він заволодів. Так, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 11 липня 2020 року він, знаходячись на вул. Пушкіна у м. Ізмаїл, зайшов до магазину «АТБ». Він там купив декілька продуктів, розрахувався за них на касі банківською карткою, а електронну викрутку у пластиковому корпусі виніс, не розрахувавшись. Він її у той же день подарував товаришу.

6.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів, досліджених судом з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК у тому числі в частині наявності або відсутності кваліфікуючої ознаки повторності дає підстави суду дійти висновку, що доведені обставини, за яких ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення майна, яке належить потерпілій юридичній особі ТОВ «АТБ-маркет».

Мотиви зміни обвинувачення
7.Слід зазначити, що стороною обвинувачення не доведена наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 така кваліфікуюча ознака як повторність. Так, на підтвердження цієї кваліфікуючої ознаки, прокурор послався на ту обставину, що кримінальне правопорушення за цим вироком обвинувачений ОСОБА_3 вчинив після вчинення ним інших кримінальних правопорушень проти власності, надавши суду довідку про судимість ОСОБА_3 та копію вироку Болградського районного суду Одеської області від 08.02.2019 р. Інших доказів на підтвердження наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуючої ознаки «повторно» прокурором надано не було.

8.Але суд не може погодитися з доводами сторони обвинувачення з таких підстав.

9.Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Однак у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні лише одного кримінального правопорушення.

10.Згідно з вимогами ч. 4 ст. 32 КК повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

11.Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 88 КК, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.

12.Отже, при вчиненні особою нового кримінального правопорушення після погашення попередніх судимостей неможна вважати, що вона вчиняє його повторно.

13.З довідки про судимість та з копії вироку Болградського районного суду Одеської області від 08.02.2019 р. вбачається, що ОСОБА_3 раніше лише один раз засуджувався за вчинення кримінального правопорушення проти власності, а саме за ч. 1 ст. 185 КК, і йому було призначене покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік. І від вказаного покарання ОСОБА_3 ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 19.06.2020 р. був звільнений у зв`язку із закінченням іспитового строку.

14.Відповідно до п. 1 ст. 89 КК, такими, що не мають судимості, визнаються: особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

15.Таким чином, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за цим вироком після закінчення встановленого йому вироком Болградського районного суду Одеської області від 08.02.2019 р. іспитового строку, а також того, що протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не було скасоване, то його судимість за вказаним вироком від 08.02.2019 р. в силу наведеного п. 1 ст. 89 КК погашена.

16.З довідки про судимість вбачається, що до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська направлявся обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 185 КК, але він ухвалою вказаного суду від 28.12.2019 р. повернутий прокурору, після чого до суду не направлявся. У зв`язку з цим ОСОБА_3 у силу ч. 1 ст. 88 КК визнається таким, що не має судимості за вказаним обвинувальним актом, оскільки обвинувальний вирок відносно нього не ухвалювався.

17.Крім того, при ухваленні цього вироку суд також враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладений у постанові від 14.09.2020 р. у справі № 591/4366/18, згідно якому єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні. Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.

18.Отже, з урахуванням зазначених обставин, положень чинного законодавства а також усталеної судової практики на час ухвалення цього вироку у суду відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення повторно.

19.У зв`язку з викладеним, суд у силу ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення, вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та кваліфікувати кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), виключивши таким чином з правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 , кваліфікуючу ознаку «повторно», оскільки це покращує його становище.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
20.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

21.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого ОСОБА_3 .

Мотиви призначення покарання
22.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

23.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок проти власності.

24.Згідно медичних довідок ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

25.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, того, що у обвинуваченого відсутні обставини, що обтяжують його покарання, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст.185 КК, ніж арешт, буде недостатнім, і тому з метою виправлення ОСОБА_3 та запобігання нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання саме у виді арешту, але в нижніх межах санкції. Водночас, суд вважає, що в даному випадку таке покарання, як арешт в нижніх межах санкції, буде достатнім, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати йому більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
26.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні затримувався та перебував під вартою з 07 по 08 вересня 2020 року та з 05 по 06 серпня 2021 року, що підтверджується відповідними протоколами та ухвалами слідчого судді від 08.09.2020 р. та суду від 06.08.2021 р. У силу ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_3 слід зарахувати у строк покарання у виді арешту строк його попереднього ув`язнення з 07 по 08 вересня 2020 року та з 05 по 06 серпня 2021 року, виходячи з розрахунку, встановленого п/п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК, а саме одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло. Але, разом з цим, з набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

27.Згідно ч. 4 ст. 174 КПК з набранням вироком законної сили накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2020 р. арешт на диск з відеозаписом з камер відеоспостереження за 11.07.2020 р. слід залишити без змін, та в силу п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК його слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

28.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 548 ТГ від 20.07.2020 р. у сумі 980,70 грн.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді арешту на строк один місяць.

2.З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_3 у виді арешту обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

3.Згідно п/п. «а» п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення з 07 по 08 вересня 2020 року та з 05 по 06 серпня 2021 року в строк покарання у виді арешту, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

4.З набранням вироком законної сили накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2020 р. арешт на диск з записом камер відеоспостереження приміщення магазину «Продукти-1046» ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Пушкіна, 55, на якому зафіксовано події, які відбувались 11.07.2020 р. у період з 14:56 години до 15:02 години залишити без змін, та залишити його в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

5.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у розмірі 980,70 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень 70 копійок).

6.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1