Справа № 157/727/21 Провадження № 11-сс/802/390/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 липня 2021 року про відмову у накладенні арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 15 липня 2021 року в
ході обшуку території домогосподарства, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_11 , а саме: 25 сортиментів лісодеревини (круглих лісоматеріалів) породи сосна сироростуча, загальною кубомасою 4,984 м.куб.
Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27.07.2021 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, довела законність походження наявної в неї та вилученої під час обшуку лісодеревини, у зв`язку з чим немає підстав вважати її майном, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор оскаржує його з мотивів незаконності. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на вилучене майно, особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її представника, які апеляцію заперечили та просили судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами провадження стверджується, що 02 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000194 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
Згідно з положеннями п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення вказані вимоги закону дотримані.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що з 22 год. 08 хв. 15 липня 2021 року по 00 год. 32 хв. 16 липня 2021 року під час санкціонованого обшуку на території домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим виявлено та вилучено 25 сортиментів лісодеревини (круглих лісоматеріалів) породи сосна сироростуча, загальною кубомасою 4,984 м.куб., яку передано на відповідальне зберігання до ДП «Любешівське ЛМГ».
Постановою слідчого від 16 липня 2021 року вказана вище лісодеревина була визнана речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передана на відповідальне зберігання до ДП «Любешівське лісомисливське господарство».
Відповідно до приписів ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із положеннями ч.2 і ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведена наявність підстав для накладення арешту на вказане майно.

Вимоги ч.ч.1, 2 ст.100 КПК України регламентують, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Матеріалами провадження стверджується, що у суді першої інстанції власник майна надав документи, а саме: договір купівлі продажу необробленої деревини 22/19-05-2021-УТ та аукціонне свідоцтво №22/19-05-2021-УТ, витяг з реєстру платників єдиного податку від 03 травня 2019 року №42, з яких вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_7 придбав у ДП «Любешівське лісомисливське господарство» необроблену деревину на загальну суму 742665 гривень довжиною від 1 м. до 6 м.
Згідно з наданими товарно-транспортними накладними серії ВЛА № 528150, № 528151, № 28152, № 528153 від 26 червня 2021 року, ОСОБА_7 відпущено для перевезення 310 одиниць лісодеревини загальною кубомасою 79,319 м.куб.
Тому апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що матеріали провадження не місять даних, які вказували б на те, що вказана лісодеревина одержана кримінальним шляхом і може бути доказом вчинення кримінального правопорушення.
Більше того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які фактичні дані, які свідчили б, що вилучене майно є завідомо одержаним злочинним шляхом, як це передбачено диспозицією ст.198 КК України, за якою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Крім того, на момент перегляду клопотання судом апеляційної інстанції жодна особа у даному кримінальному провадженні не набула статусу підозрюваного.
Стороною обвинувачення не наведені та не обґрунтовані ризики, передбачені ч.1 ст.170 КПК України, та відповідність вказаного у клопотанні майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» була висловлена правова позиція про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Отже, підстави для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 липня 2021 року про відмову у накладенні арешту на майно без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді