ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/4067/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/651/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який має вищу освіту, не працює, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
визнано винним та засуджено за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, що є його власністю.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , визнаний винним в тому, що він 24.04.2019 року, з ранку, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, маючи намір на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» та особливо небезпечної психотропної речовини PVP у великих розмірах, з метою збуту, повторно, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах зробив замовлення на їх придбання через мережу Інтернет.
24.04.2019 року, близько 14-00 години, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, отримавши смс-повідомлення з місцем, де можна забрати замовлення, ОСОБА_7 направився за адресою: м.Харків, вул.Марка Вовчка, де між буд.№9 та АДРЕСА_3 , на землі, побачив великий згорток синього кольору з написом «ПЕСОЧ».
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» та особливо небезпечної психотропної речовини PVP у великих розмірах, з метою збуту, повторно, ОСОБА_7 підняв із землі вказаний згорток та сховав його у ліву кишеню джинсів, надягнених на ньому. Тим самим ОСОБА_7 незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі один великий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс» та особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP» у великих розмірах, з метою збуту, повторно, після чого за допомогою автомобіля таксі направився на вул.Велозаводську в м.Харкові.
Таким чином ОСОБА_7 незаконно перевіз особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» та особливо небезпечну психотропну речовину PVP, у великих розмірах, до буд. АДРЕСА_4 , де його протиправні та злочинні дії, пов`язані з незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс та особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», у великих розмірах, з метою збуту, були припинені співробітниками УПП ГУНП в Харківській області у відповідності до положень ст.ст. 31, 32, 45, 46 Закону України «Про Національну поліцію».
Так, 24.04.2019 року у період часу з «15» год. «50» хв. по «16» год. «54» хв. за адресою: м.Харків, пр-т Московський, буд.№244/1, у ОСОБА_7 було вилучено з лівої кишені джинсів один великий згорток синього кольору з написом «ПЕСОЧ», в середині якого знаходились 50 згортків, обмотаних ізолентою синього кольору, в яких знаходилась речовина, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», маса якого в перерахунку на масу представленої речовини складає - 3,0988 грами, та 5 згортків, обмотаних ізолентою зеленого кольору, в яких знаходилась речовина, що містить у своєму складі особливо небезпечну наркотичну речовину, обіг якої заборонено - «канабіс», маса якого в перерахунку на суху речовину складає - 4,2372 грами, які ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав та перевіз з метою збуту.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати повністю та ухвалити виправдовуваний вирок відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням по ч. 2 ст. 307 КПК України. Зазначає, що з даним вироком суду він не згоден і вважає його таким, що не відповідає принципам обґрунтованості, законності та порушує норми матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню, оскільки він був позбавлений всіх процесуальних прав та визнав вину не добровільно, під тиском та за відсутністю належного правового захисту. В обґрунтування посилається на те, що йому не було роз`яснено прав та він був позбавлений належного права на захист, що істотно порушило його процесуальні права та гарантії; він визнав свою вину у повному обсязі винятково через свої побоювання кримінального переслідування та повного нерозуміння своїх процесуальних прав, чим скористались органи досудового розслідування та прокуратура, переконавши його визнати вину у всьому, завдяки чому, він буде швидше позбавлений проблем із державними органами та уникне покарання; на нього здійснювався психологічний тиск, через це самовикриття не носить добровільний характер та взагалі не може бути враховано судом, як належний та допустимий доказ у судовому розгляді; Судом не було встановлено всіх обставин по справі і було кваліфіковано його дії за ч.2 ст. 307 КК України, хоча жодних доказів щодо вчинення правопорушення передбаченого цією статтею не існує.

Окрім цього посилається на те, що в матеріалах справи містяться два обвинувальних акта у кримінальних проводжаннях щодо ОСОБА_7 , про один з котрих йому взагалі нічого не відомо. Обвинувальний акт, внесений в ЄРДР за №0004594, взагалі ніяк не стосується обвинувального акту по кримінальному провадженню №001016. Ухвала про об`єднання кримінальних проваджень у матеріалах справи відсутня. Однак суд першої інстанції у своєму вироку зазначає, що вперше ОСОБА_7 затримали у Шевченківському районі м.Харкова і ця справа ще не розглянута. Хоча обставини, зазначені в обвинувальному акті №0004594, що перебуває у Шевченківському районному суді взагалі ніякого відношення до нього не мають і звідки з`явилися ці докази в обвинувальному акті по кримінальному провадженню №001016 та взагалі в матеріалах справи йому не відомо.

Також вказує, що в матеріалах справи не міститься жодного протоколу або ж інших процесуальних документів, які б підтверджували наявність правових підстав здійснювати з боку поліції будь-які дії відносно нього 24.04.2019 року. Вказує, що хоча суд першої інстанції відповідно до ч.3 ст.349 КПК мав право, якщо проти цього не заперечують учасники провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняла суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст.91 КПК. На якій підставі зупинивши автомобіль, співробітники поліції почали оглядати пасажира, особу яка взагалі не знаходилась за кермом. Скільки співробітників було під час затримання та чи всі вони розписалися у протоколі, взагалі жодних відомостей, які повинні міститися в протоколі відповідно до ст. 104 КПК та самі протоколи в матеріалах справи відсутні. Жодних доказів щодо обставин подій 24 квітня 2019 року матеріали справи не містять, що повністю позбавило його права на захист та аналіз щодо належності та допустимості.

Також зазначає, що суд неправильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.307 КК України, як вчинені повторно, тому що вони не відповідають фактичним обставин справи та не підтверджені належними та допустимими доказами. У матеріалах справи немає жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про збут мною наркотичних засобів. Будь яких доказів про те, що я мав намір збути наркотичні засоби у справі не містяться. Ніяких належних до даної справи доказів щодо наявності потворності не має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів дійшла наступного.

Згідно вимог, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження, перед прийняттям рішення про дослідження доказів у передбаченому ч.3 ст.349 КПК України порядку, суд попередньо з`ясував у обвинуваченого та інших учасників судового провадження, всі вищевказані в цьому законі обставини і, впевнившись що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, а їх позиції добровільні, роз`яснив ОСОБА_7 наслідки розгляду провадження у зазначеному вище порядку, проти чого останній не заперечував.
Даних, які б свідчили про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст.349 КПК України щодо роз`яснення порядку і наслідків розгляду кримінального провадження в передбаченому вище порядку, не встановлено.
З огляду на наведене, виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, у тому числі обставин незаконного придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин у великих розмірах, вчинених повторно ОСОБА_7 , кваліфікації його дій за ч.2 ст.307 КК України, та інші доводи на які останній послався в апеляційній скарзі, оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювалися і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.
З огляду на наведене, твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що в його діях відсутня кваліфікуюча ознака, як повторність безпідставні.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про недостатність зібраних доказів на підтвердження його винуватості, то, виходячи з вимог ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості їх перевірити шляхом дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскільки про дослідження таких доказів учасники судового провадження не заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.
Таким чином, підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: