Справа №463/4744/20
Провадження №1-кс/463/1854/21
У Х В А Л А

24 березня 2021 року слідчий суддя Личаківський районний суд м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

представник власника майна звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про скасування арешту земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0101, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000573 від 28 травня 2020 року.

Клопотання мотивує тим, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні проводиться вже 285 днів (10 місяців). Земельна ділянка (кадастровий номер: :02:000:0101), яка належить ОСОБА_4 , перебуває під арештом 200 днів (6 міс.). По даний момент жодній особі не оголошено про підозру, досудове розслідування не завершене, обвинувальний акт до суду для розгляду не скерований. Вважає, що 10 місяців, що пройшли з моменту внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, були достатніми для проведення усіх необхідних процесуальних (слідчих) дій та встановити обставини кримінального провадження. У відповідності до висновків ГУ Держгеокадастру у Львівській області, зроблених за результатом зазначеної перевірки, передача у власність громадянам вказаних земельних ділянок відбулась з дотриманням вимог чинного земельного законодавства. Акт перевірки № 433-ДК/289/АП/09/01/-20 від 14.09.2020, в якому описаний висновок про законність передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки (кадастровий номер: :02:000:0101), свідчить про її невідповідність критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, оскільки зазначена земельна ділянка не була об`єктом кримінально правових дій та не була набута кримінально протиправним шляхом.

Окрім цього, відчуження земельної ділянки (незалежно від способу) жодним чином не вплине на результати досудового розслідування. Відчуження земельної ділянки може призвести лише до формальної зміни особи власника. Якщо у майбутньому настануть підстави для витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, позивач (уповноважений орган або прокурор) матиме вільну можливість отримати відомості про актуального власника майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Більше того, у відповідності до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях у справах «Стретч проти Об`єднаного Королівства Великої Британії» та «Федоренко проти України», особа суб`єкт приватного права не може відповідати за помилки державних органів при укладанні останніми відповідних договорів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при укладанні цих договорів допустили перевищення законних повноважень. Таким чином, на ОСОБА_4 не може покладатись відповідальність за перевищення службових повноважень службовими особами державних органів.

У даному випадку відсутні підстави, передбачені ч.2 ст.170 КПК України, для подальшого арешту земельної ділянки, оскільки: земельна ділянка, як частина земної поверхні, не може фізично зникнути чи бути прихованою; спеціальна конфіскація не може бути застосована, оскільки земельна ділянка не належить потенційному підозрюваному (службовій особі правоохоронного органу); санкцією ч.3 ст.365 КК України не передбачено конфіскації; за рахунок цієї земельної ділянки не може бути забезпечено відшкодування шкоди, оскільки земельна ділянка не належить потенційному підозрюваному (службовій особі правоохоронного органу). Внаслідок арешту ОСОБА_4 позбавлена можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю земельною ділянкою (кадастровий номер: :02:000:0101), що знаходиться на території Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького р-ну, Львівської обл. Вчинення будь-яких дій на вказаній земельній ділянці згідно із визначеним призначенням: для ведення особистого селянського господарства - є неможливим.

Представник в судовому засіданні клопотання підтримав, дав аналогічні пояснення.

Слідчий в судове засідання за викликом не з`явився, заперечення на заяву до розгляду справи не подав, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд клопотання без його участі.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2020 року накладено арешт у кримінальному провадженні №0000573 від 28 травня 2020 року на земельні ділянки площею по 2,00 га, які розташовані на території Запитівської селищної ради Кам`янко-Бузького району Львівської області з наступними кадастровими номерами: :02:000:0104, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ; :02:000:0102, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ; :02:000:0101, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; :02:000:0100, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ; :02:000:0103, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_5 ; :02:000:0106, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ; :02:000:0108, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 :02:000:0109, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_10 із забороною відчуження, розпорядження, перетворення, передачі чи продажу іншім особам.

В розумінні ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З клопотання по скасування арешту майна вбачається, що 20.01.2020 ОСОБА_4 придбала (договір купівлі-продажу № 56 від 20.01.2020) земельну ділянку (кадастровий номер: :02:000:0101), площею 2,00 га, що знаходиться на території Запитівської селищної ради, Кам`янка-Бузького району Львівської області.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2020 у справі №463/4744/20 (провадження №1-кс/463/4126/20) на вказану земельну ділянку 21.08.2020 накладено арешт (номер запису обтяження: 37865428).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчий доводи представника заявника щодо безпідставності арешту не спростував, зокрема, щодо того, що таке майно не відповідає вимогам ст.98 КПК України; спеціальна конфіскація не може бути застосована, оскільки земельна ділянка не належить потенційному підозрюваному (службовій особі правоохоронного органу); санкцією ч.3 ст.365 КК України не передбачено конфіскації; за рахунок цієї земельної ділянки не може бути забезпечено відшкодування шкоди, оскільки земельна ділянка не належить потенційному підозрюваному (службовій особі правоохоронного органу). Даних про призначення щодо таких експертиз чи будь яких слідчих дій слідчому судді також не надано.

У відповідності до положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 12 серпня 2020 року накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0101, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності належить ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, яке здійснюється за ч.3 ст.365 КК України за фактом можливого перевищення службових повноважень працівниками одного із правоохоронних органів Львівської області, що причинило тяжкі наслідки. Згідно наявних матеріалів вказану земельну ділянку заявник придбала згідно договору купівлі-продажу від 20.01.2020 року. Отже, у цьому клопотанні накладено арешт на майно третьої особи, відносно якої не розслідується кримінальне провадження.

П.16-1 ст.3 КПК України визначено, що інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, - особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 64-2 КПК України визначено що третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Окрім того, за змістом частиною 2 та частини 7 статті 64-2 КПК України визначено, право на звернення до суду із клопотанням про арешт майна третьої особи наділений прокурор, а не слідчий.

В той же час у даному провадженні із клопотанням про арешт майна звертався не прокурор, а слідчий ТУ ДБР у м. Львові.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Свіргунець проти України» (Заява № 38262/10) від 30 квітня 2020 року зазначено:

74. Насамперед, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; другий абзац надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони». До того ж, верховенство права, як один із основоположних принципів демократичного суспільства, є невід`ємною частиною всіх статей Конвенції (див. рішення у справі «Амуур проти Франції» (Amuur v. France), від 25 червня 1996 року, пункт 50, Збірник 1996-III, та згадане рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), пункт 58).

75. Оскільки другий абзац статті 1 Першого протоколу до Конвенції повинен тлумачитися у контексті загального принципу, закріпленого в першому реченні цієї статті, має існувати розумна пропорційність між застосованими засобами та переслідуваною метою: Суд повинен визначити, чи був забезпечений справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу щодо цього та інтересами відповідної окремої компанії (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Г.І.Е.М.С.Р.Л. та інші проти Італії» [ВП] (G.I.E.M.S.R.L. and Others v. Italy) [GC], заява № 1828/06 та 2 інші заяви, пункт 293, від 28 червня 2018 року).

76. Будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (див. рішення у справі «Лекіч проти Словенії» [ВП] (<...>) [GC], заява № 36480/07, пункт 95, від 11 грудня 2018 року, з подальшими посиланнями на практику Суду).

В даному випадку за клопотанням органу досудового слідства накладено арешт на земельну ділянку на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності третій особі ОСОБА_4 у межах кримінального провадження, яке здійснюється за ч.3 ст.365 КК України за фактом можливого перевищення службових повноважень працівниками одного із правоохоронних органів Львівської області ще 12.08.2020 року. Орган досудового слідства мав достатньо часу для встановлення всіх обставин кримінального провадження і припинити обмеження права власності особи, яка не притягується до кримінальної відповідальності.

Окрім цього, з долучених заявником матеріалів вбачається, що підставою для внесення відомостей про скоєння злочину фактом можливого перевищення службових повноважень працівниками одного із правоохоронних органів Львівської області став акт перевірки додержання вимог земельного законодавства № 133-ДК/92/АП/09/01/-20 від 04.03.2020 року. Разом з тим, заявником долучено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №133-ДК/289/АП/09/01/-20 від 14.09.2020 року яким спростовано висновок про порушення земельного законодавства під час оформлення передачі спірної ділянки у власність попередньому власнику. Копію цього акту Управлінням контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області було скеровано до ТУ ДБР у м. Львові, але остаточне рішення у справі слідчим не прийнято.

Тому слідчий суддя погоджується із тим, що за таких умов утримання під арештом земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності особі, яка не є підозрюваною і набула її як добросовісний набувач, вказує на відсутність розумної пропорційності між застосованими засобами у обмеженні права власності заявника на належне на праві власності майно з переслідуваною метою кримінального провадження.

З врахуванням наявних матеріалів кримінального провадження та пояснень представника заявника, слідчий суддя приходить до переконання, що оскільки в даному випадку порушуються конституційні права власника майна вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, тому у зв`язку із чим такий слід скасувати.

Керуючись вимогами ст.ст. 170, 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання задоволити.

Скасувати арешт у кримінальному провадженні №0000573 від 28 травня 2020 року, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2020 року, а саме арешт:

земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0101, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1