Справа № 306/1849/20
Провадження № 1-кс/306/88/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року м.Свалява

Слідчий суддя Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Свалява клопотання представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження 0000538 від 10.12.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Свалявського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження 0000538 від 10.12.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді від 23.12.2020 року в рамках кримінального провадження № 0000538 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль марки «BMW-X5», державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 до вказаного вище транспортного засобу, які вилучені із забороною ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та іншим особам користуватися та розпоряджатися даним майном. Крім того, зазначає, що ним, в інтересах ОСОБА_3 заявлено клопотання про отримання інформації з приводу результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000538, від 10.12.2020 та поверненні тимчасово вилученого майна. Стверджує, що СВ Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, по вказаному факту розпочато досудове розслідування, відомості про які було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 286 КК України. В подальшому, згідно листа СУ ГУНП в Закарпатській області за вих. № 935/106/7-2021 від 23.02.2021 перекваліфіковано на ч.2 ст.286 КК України. Посилається на те, що згідно отриманої відповіді, з СУ ГУНП в Закарпатській області за вих. № 935/106/7-2021 від 23.02.2021 йому стало відомо, що органом досудового розслідування на теперішній час проведено всі необхідні слідчі дії та судові експертизи, транспортні засоби і його, в тому числі, були оглянуті експертами Закарпатського НДЕКЦ МВС України і відповідні висновки стосовно даного останні надали органу досудового розслідування. Стверджує, що зокрема,зо транспортним засобом марки BMW-X5", д.н.з. НОМЕР_3 проведено такі судові експертизи як: судово експертизу технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну експертизу. Крім того, вказує на те, що слід звернути увагу, що на даний час автомобіль марки BMW-X5", д.н.з. НОМЕР_3 у технічно не справному стані, а тому використовувати його під час проведення автотехнічної експертизи не можливо. Зауважує, що для проведення автотехнічної експертизи у будь-якому випадку необхідно залучати статистичний автомобіль, проведення автотоварознавчої екпертизи для встановлення суми збитків в результаті дорожньо-транспортної події та пошкодження марки BMW-X5", д.н.з. НОМЕР_3 не є доречним та доцільним, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не мають та не будуть мати претензій матеріального характеру до водія автомобіля марки "Шевроле-Авео", д.н.з. НОМЕР_4 . Крім того, просить врахувати те, що всі необхідні експертизи були проведенні 26.01.2021, тобто автомобіль марки BMW-X5", д.н.з. НОМЕР_3 безпідставно знаходиться на штрафмайданчику відділення поліції вже більше 5 тижнів. За викладених обставин просить, з врахуванням заяви про уточнення вимог клопотання, скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області (справа № 306/1849/20) на тимчасове вилучене майно, зокрема : автомобіль "BMW-X5", д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_5 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , що вилучений 09.12.2020 під час огляду місця події, працівниками Національної поліції України, та передати автомобіль "BMW-X5", д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 .
Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в канцелярію суду представник заявника надав клопотання, у якому просив клопотання про скасування арешту розглянути без їх участі, клопотання підтримує та просить задовольнити в частині скасування арешту, решту заявлених вимог просить залишити без розгляду.
Слідчий у судове засідання не з`яви вився, про час та місце розгляду справи, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У зв`язку з неприбуттям всіх учасників в судове засідання, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, що відповідає ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Цією ж статтею визначено, що власнику або іншому володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, гарантовано право ініціювати скасування відповідного заходу перед слідчим суддею або судом (у разі здійснення судового розгляду справи по суті), якщо в подальшому у застосуванні арешту відпала потреба або його було накладено необґрунтовано. Обмежень щодо стадії процесу, на якій може бути заявлено відповідне клопотання, норми кримінального процесуального закону не містять.
Слідчим суддею, з наявних матеріалів встановлено, що ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 23.12.2020 року накладено арешт на легковий автомобіль марки «BMW-X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , до вирішення кримінального провадження № 0000538 від 10.12.2020 по суті, тимчасово вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 до «BMW-X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , до вирішення кримінального провадження № 0000538 від 10.12.2020 по суті, із забороною ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та іншим особам користуватися та розпоряджатися цим свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно з висновком експерта від 25.01.2021 року № СЕ19/107-21/390-ІТ та висновком експерта від 26.01.2021 року № СЕ19/107-21/388-ІТ проведено експертизи легкового автомобіля марки «BMW-X5», державний номерний знак НОМЕР_1 та легкового автомобіля «CHEVROLET AVEO TC 58U», державний номерний знак НОМЕР_4 .
З вказаної ухвали також встановлено, що арешт накладено, зокрема, з підстав того, що зазначений транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, вказане майно
При розгляді клопотання, поданого в порядку статті 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
У свою чергу, слідчий суддя звертає увагу на норми ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.
Представник заявника вказує у клопотанні, що накладення арешту на автомобіль з правом позбавленням власника (володільця) права користування ним позбавляє основного права мирно володіти належним йому майном. Крім того зауважує, що передача такого майна йому на відповідальне зберігання забезпечить належне збереження та догляд такого майна. А заявник в свою чергу зобов`язується не перешкоджати вчиненню необхідних слідчий та процесуальних дій, пов`язаних з розслідуванням даного кримінального провадження. Крім того, в даному провадженні заявнику не пред`явлено підозри, вона перебуває в статусі свідка, її причетність до протиправних дій не встановлено, з автомобілем проведено всі слідчі дії та експертизи.
Слідчим суддею встановлено, що на даний час провадження у справі не закінчено, проводиться досудове розслідування ,проведено необхідні слідчі першочергові дії, арешт на вказане майно перешкоджає власнику та володільцю мирно володіти цим майном, власник та володілець транспортного засобу до кримінального правопорушення не причетні, тому такий арешт обмежує осіб у здійсненні права власності
Слідчий суддя враховує і ті обставини, що органом досудового розслідування не надано доказів повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст.128 КПК України, відсутні відомості про причетність заявника особи до вчинення злочину з приводу якого проводиться досудове розслідування у вищенаведеному кримінальному провадженні.
Згідно з протоколом Першим Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно з главою 21 Інструкції № 34/15 зберігання автомобілів, мотоциклів та інших транспортних засобів, які використовувались як знаряддя злочину та були визнанні речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, провадиться за письмовим дорученням слідчого, прокурора, суду протягом досудового чи судового слідства відповідними службами органів внутрішніх справ (якщо вони не можуть бути передані на зберігання власнику, його родичам чи іншим особам, а також організаціям), керівники яких видають про це розписку, що приєднується до матеріалів справи. У розписці зазначається, хто є відповідальним за збереження прийнятого транспортного засобу.
Враховуючи те, що арешт майна носить тимчасовий характер, з арештованим майном протягом строку досудового розслідування, проведено необхідні першочергові слідчі дії, проведено експертизи, та те, що на даний час достовірно не встановлено, що вилучене майно містить на собі слідову картину кримінального правопорушення, в межах провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, а також, зважаючи на можливість псування вилученого майна в ході його тривалого зберігання у непристосованих для цього умовах, слідчий суддя з метою забезпечення розумного балансу між завданнями кримінального провадження та майновими інтересами володільця майна вважає за необхідне задовольнити клопотання в частині скасування арешту, накладеного на належний заявнику автомобіль, оскільки заявник до злочину не причетна та проведено необхідні слідчі дії з майном.
Враховуючи передбачені КПК України розумні строки досудового слідства, слідчий суддя вважає, що доводи клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що арешт накладено обґрунтовано, але в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки проведені необхідні експертизи та інші слідчі дії, надані матеріали провадження підтверджують доводи заявника щодо проведених експертиз, та підтверджують, що досудове розслідування ще триває, в зв`язку з чим клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню в частині скасування арешту майна.
Щодо вимоги про визнання бездіяльності слідчого неправомірною, то слідчий суддя вважає, що в задоволенні такої вимоги слід відмовити, зважаючи, що представник заявника не підтримує таку вимогу в подальшому та просить клопотання в цій частині не розглядати.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя. -
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження №0000538, від 10.12.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України на легковий автомобіль марки «BMW-X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , перебуває у користуванні ОСОБА_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відповідно до ухвали слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 23.12.2020 року .
Легковий автомобіль марки «BMW-X5», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , перебуває у користуванні ОСОБА_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 повернути власнику або законному володільцю майна.
У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Свалявського районного суду
Закарпатської області ОСОБА_1