справа № 165/420/19
Номер провадження: 1-кп/156/5/21
ВИРОК
іменем України

05 квітня 2021 року смт.Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Іваничі кримінальне провадження №0000020 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, розлученого, раніше неодноразово судимого, останні рази:
-вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 21.09.2018 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.1ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.3 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, звільнений 21.11.2018 року по відбуттю строку покарання;
-вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07 жовтня 2020 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;
-вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців;
-вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 лютого 2021 року за ч.3 ст.296КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначеним за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 07.10.2020 року та Нововолинського міського суду Волинської області від 27.10.2020 року остаточно призначено до відбування 4 роки і 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи судимий вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 21.09.2018 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.1ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189, ч.3 ст. 296, ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, звільнений 21.11.2018 року по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення.
Так, 06.01.2019 року ОСОБА_4 , о 14 год. 30 хв., перебуваючи на території Нововолинського госпрозрахункового ринку, що знаходиться у м.Нововолинськ по вул.Героїв АТО, 1А, зайшовши у приміщення торгівельного контейнера №896, керуючись корисливим мотивом з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав із торгівельної полиці ананас вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №31 від 23.01.2019 року становить 106,66 грн. після чого ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадений фрукт, намагався непоміченим залишити приміщення, проте був помічений продавцем торгівельного контейнера ОСОБА_5 . Усвідомлюючи, що його дії спрямовані на заволодіння чужим майном, які розпочаті як таємні, викрито, з метою утримання викраденого майна, не маючи наміру припинити свої злочинні дії, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 106,66 грн.
Крім цього, 06.01.2019 року ОСОБА_4 , з 15 год. по 16 год., перебуваючи на території Нововолинського госпрозрахункового ринку, що знаходиться у м.Нововолинськ по вул.Героїв АТО, 1А, підійшовши до торгівельного контейнера №1240 під приводом купівлі соленої риби, керуючись корисливим мотивом з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, повторно, відкрито викрав належну ОСОБА_6 жерстяну банку червоної ікри «Ікра лососева зерниста «По правилам» вагою 120 гр. вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи №28 від 21.01.2019 року становить 146 грн. та незважаючи на вимогу потерпілої повернути викрадене, ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 146 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж) вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечував та не оспорював, у вчиненні злочину щиро каявся і дав показання, які повністю узгоджуються з пред`явленим йому обвинуваченням. Вказав, що 06.01.2019 року на території ринку у м.Нововолинськ з приміщення магазину, в присутності продавця, викрав ананас, після того як продавець його помітила він з місця вчинення злочину зник. Після цього , на цьому ж ринку, з магазину, він викрав банку ікри, продавець вимагала повернути викрадене однак він її не послухав. У вчиненому щиро розкаявся, шкодує про вчинене, просив суд суворо його не карати.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, однак від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Прокурор та обвинувачений не заперечили щодо розгляду справи у відсутності потерпілих.
У зв`язку з наведеним та з врахуванням думки учасників процесу, розгляд справи проведено без участі потерпілих, з врахуванням поданої ними заяви.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його винуватість доводиться іншими зібраними у справі доказами, однак відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.
При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковані вірно, як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж) вчинений повторно.
У відповідності до ст.12 КК України злочин вчинений ОСОБА_4 класифікується як тяжкий злочин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Так, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, розлучений, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується негативно, згідно характеристики ДУ «Луцький слідчий ізолятор» за час перебування під вартою ОСОБА_4 характеризувався негативно.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно змісту ст.ст. 50,65КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наведені по справі обставини, з урахуванням того, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Як встановлено судом, обвинувачений також засуджений 02.02.2021 року вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області який набрав законної сили, оскільки за даним вироком обвинувачений засуджується за кримінальне правопорушення, яке він вчинив до постановлення вказаного вироку, то суд вважає, що до нього слід застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.
Заставу у розмірі 38420 грн., внесену ОСОБА_7 - повернути заставодавцю.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати, враховуючи відбування ним покарання у виді позбавлення волі за попередніми вироком.
Витрати за проведення товарознавчої експертизи від 21.01.2019 року та від 23.01.2019 року покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Речові докази - вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 9 ( дев`ять) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, менш суворого покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.02.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування за цим вироком покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 9 ( дев`ять) місяців.
Строк відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, з 05 квітня 2021 року, зарахувавши відповідно до ч.4 ст.70 КК України у строк відбуття призначеного йому покарання термін його перебування під вартою з 15 червня 2019 року по 05 квітня 2021 року.
Повернути заставодавцю ОСОБА_7 внесену ним за обвинуваченого ОСОБА_4 заставу в розмірі 38420 грн. на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, , депозитний рахунок №2504, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, згідно квитанції №0.0..1 від 15.03.2019 р. згідно ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 05.03.2019 року.
Речові докази - оптичний диск DVD+R - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 572 гривні за проведення товарознавчої експертизи №29 від 21.01.2019 року та 572 гривні за проведення товарознавчої експертизи № 31 від 23.01.2019 року.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в такі ж строки і в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1