У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 179/573/19

№ 1-кп/183/426/21

20 квітня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області об`єднані в одне кримінальні провадження № 0000085 та № 0000084 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковпаківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_8

встановив :

25 лютого 2019 року близько16год. ОСОБА_3 , знаходячись на території подвір`я, розташованого по АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки з потерпілим ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , перебуваючи в положенні стоячи, кулаком правої руки наніс один удар в область потилиці ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді контузії важкого ступеню гіферми, гемофтальму лівого ока, забиття м`яких тканин потилиці, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

25 лютого 2019 р. близько16год. ОСОБА_3 , знаходячись на території подвір`я, розташованого по АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки з потерпілою ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , перебуваючи в положенні стоячи, кулаком правої руки наніс два удари в область лівого плечового суглобу ОСОБА_6 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді забиття лівого плечового суглобу і грудної клітки зліва, синців лівого плеча і лівої лопатки, які відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України та закриття щодо нього кримінального провадження, так як з дня вчинення подій, пройшло два роки.

Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання обвинуваченого, вказавши, що з моменту вчинення кримінального проступку пройшло два роки, закінчився строк давності притягнення до відповідальності, та суд має право задовольнити клопотання.

Прокурор ОСОБА_4 висказався за задоволення клопотання обвинуваченого, так як з моменту вчинення кримінального проступку пройшов строк давності притягнення до відповідальності, тому є всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілих ОСОБА_7 вказала, що заперечує проти заявленого клопотання, так як не почато судовий розгляд, та й у потерпілого можливо погіршився стан здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_5 , вказав, що не можна зробити по юридичним причинам, бо суд повинен закрити розгляд, також лікар сказав, що можлива друга кваліфікація по тілесним ушкодженням, він ще хворіє, постійно під наглядом лікарів щодо його стану здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_5 , вказала, що заперечує проти клопотання ОСОБА_3 , оскільки він її побив, та не несе відповідальності.

Вислухавши клопотання обвинуваченого, думку учасників процесу, дослідивши підстави, щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, суд встановив, що клопотання підлягає задоволенню. ОСОБА_3 обвинувачуються в скоєнні кримінального проступку початок якого відбувся 25 лютого 2019 р. і на сьогоднішній день з моменту вчинення кримінального проступкупройшло більше двох років.

Оскільки ніхто з учасників судового розгляду не надав суду будь яких доказів, документів, які б давали суду підстави встановити переривання перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд вважає, що відповідно до вимог ст. 44, ст. 49 КК України суд, зобов`язаний прийняти процесуальне рішення виходячи з доводів сторін та наданих ними доказів, які суд може безпосередньо дослідити під час судового розгляду.

При цьому суд виходить з необхідності дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема вимог ч. 1 ст. 22 КПК України відповідно до якої кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Ч. 6 вказаної статті вимагає, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Ч. 3 вимагає, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином суд позбавлений законного права та обов`язку виходити за межі розгляду заявленого стороною клопотання, яке він підтверджує або спростовує наявними доказами, виходячи зі своєї правової позиції та наявних повноважень у учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим , або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення якихособа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної силиминули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.

Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадку, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно зі ст. 12 КК України, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачений ч. 1 ст. 125 КК України (в редакції КК України станом на день вчинення злочину) відносяться до категорії кримінальних проступків,та передбачає основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, встановлено ч. 1 ст. 49 КК України - два роки, який на сьогоднішній день закінчився, так як час вчинення злочину 25 лютого 2019 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи те, що на момент винесення ухвали минули передбачені вищезазначеним законом строки, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. При цьому, суд вважає, що процесуально-правовою підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення і воно є обов`язковим, за винятком випадків, спеціально передбачених у законі. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому відповідно до ст. 288 КПК України суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження у справі. Обвинуваченому роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження з цієї підстави.

Таким чином судом встановлено законні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст. ст. 284, 376 КПК України, суд, -

постановив:

звільнити обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , за ч.1 ст. 125 КК України закритиу зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення з нього на її користь завданої матеріальної шкоди 719 грн. 34 коп. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення з нього на його користь завданої матеріальної шкоди 625 грн. 26 коп. та моральної шкоди в сумі 10000 грн. - залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1