У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.12.2020 року щодо обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, українця, громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.12.2019 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 ,104 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

Провадження: № 11-кп/812/255/21 Суддя першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 185 ч.3 КК УкраїниДоповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити оскаржуваний вирок, призначивши ОСОБА_6 більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання:
за ч.2 ст.185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
за ч.2 ст.186 КК України - 4 (чотири ) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2020 року, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 завдану їй матеріальну шкоду в сумі 4 800 грн. (чотири тисячі вісімсот) грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 завдану їй моральну шкоду в 750 (сімсот п`ятдесят )грн.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 завдану їй моральну шкоду в 750 (сімсот п`ятдесят )грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_6 є несправедливим, занадто суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого та його поведінці на досудовому слідстві та в ході судового розгляду.

Вважає, що з врахуванням молодого віку обвинуваченого, його поведінки, щирого каяття та критичного ставлення до вчиненого є підстави для пом`якшення покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
08 березня 2020 року близько 22:00 год. в м. Вознеcенську, Миколаївської області по вул. Соборності, неповнолітній ОСОБА_6 в наближeності будинку №75, побачив ОСОБА_11 , який рухався по алеї. ОСОБА_6 усвідомлюючи факт вчинення ним дiй в умовах очевидності, ігноруючи волю потерпілого ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дiй i бажаючи їх настання, з застосуванням фізичного насильства яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, що вирaзилось y нанесені ударів руками по обличчю, спричиненню крововиливу в ділянці лоба справа та зліва, в виличній ділянці справа та ліва, в скроневій ділянці справа та зліва, спинці носа, садно в тім`яній ділянці більше зправа, якi відносяться до легких тілесних ушкоджень, відкрито заволодів мобільним телефоном «Redmi7», ОСОБА_11 вартістю 2999 грн. з яким з місця події зник y невідомому напрямку. B результаті своїх умисних дiй ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 матеріaльний збиток на загaльну суму 2999 грн.

15 травня 2020 року приблизно о 17:00 в м. Вознесенську, Миколаївської області ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, прибув до території виробничого підрозділу служби електропостачання «Помічнянська дистанція електропостачання» регіональної фiлii «Одеська зaлізниця» AT «Українська зaлізниця», розташованого y м. Вознесенську Миколаївської області по провулку Ветеренарному, 27-a. Де шляхом віджиму руками дерев`яних вхідних дверей потрапив до складського приміщення. Далі перебуваючи в середині приміщення побачив три мішки в середині яких знаходилися мідні кабелі, які він виніс на зовні вкaзаного приміщення. В подaльшому ОСОБА_6 розпорядився зaзначеним майном на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди «Помічнянська дистанція електропостачання» регіональної фiлiї «Одеська зaлізниця» AT «Українська зaлізниця» на загaльну суму 8140 гривень 98 копійок.

05 липня 2020 року приблизно о 17:00 год ОСОБА_6 проходив по вул. Мічуріна біля будинку №37 в м. Вознесенську Миколаївської області, де побачив припаркований автомобіль марки «Баркас-Верке» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який нaлежить ОСОБА_12 . B результаті чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел та корисливий мотив на викрадення чужого майна. Надалі діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, через незачинене вікно з пасажирської сторони автомобіля, з пасажирського сидіння викрав мобільний телефон марки «Meizu М 6» вартістю 3389 гривень. B подальшому ОСОБА_6 розпорядився зaзначеним майном на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_12 на загальну суму 3389 гривень.

09 липня 2020 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_6 спільно з мaлолітнім ОСОБА_13 , який не досяг віку кримінальної відповідaльності, прибули до причалу річкового транспорту, розташованого за адресою Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Соборності,l, де побачили відпочиваючих, які зaлишили свої речі на березі річки Мертвовод. B цей момент ОСОБА_6 , запропонував мaлолітньому ОСОБА_14 здійснити крадіжку, на що останній надав свою згоду. B подaльшому, діючи на виконання злочинного наміру з корисливих мотивів, спільно, та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу мaлолітній ОСОБА_15 викрав портфель вартістю 500 гpивень, який знаходився на землі та перекинув його в руки ОСОБА_6 в якому знаходився мобільний телефон марки Redmi NOTE 8 вартістю 4800 гривень, та інше майно. B подaльшому ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_13 розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим завдaли матеріальну шкоду на загaльну суму 5180 гpивень.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Фактичні обставини злочинів, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_16 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_6 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_17 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень. Дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України в неповнолітньому віці, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, злочини вчинив під час іспитового строку, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання охарактеризований посередньо, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, неповнолітнім.
Окрім того, судом враховано оцінку надану органом пробації, щодо не високого ризику небезпеки ОСОБА_6 для суспільства.
Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, у межах санкцій ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, та є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Є безпідставними посилання апелянта, що суд призначив йому суворе покарання, яке не відповідає його особі, не взявши до уваги ті обставини, що він визнав вину та щиро розкаявся, оскільки ці обставини були враховані судом при вивчені даних про особу обвинуваченого як пом`якшуючі.

Твердження апелянта, що районним судом не враховано неповнолітній вік обвинуваченого є неприйнятними.

Як вбачається з оскаржуваного вироку судом було враховано, як пом`якшуючу покарання обставину вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, неповнолітнім.

Також районним судом було враховано і те, що обвинувачений будучи судимим саме за вчинення корисливих умисних злочинів, в період іспитового строку знову вчинив корисливий злочин, що в сукупності вказує на те, що обвинувачений обрав собі протизаконний шлях для задоволення своїх матеріальних потреб та про його небажання ставати на шлях виправлення.

За такого, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75 КК України.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.12.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: