Номер провадження: 11-сс/813/1190/21
Номер справи місцевого суду: 946/5914/21 1-кс/946/2330/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2021 року про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000646 від 08.07.2021 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Андріївка, Шаргородського району, Вінницької області, громадянки України, маючої середньо-спеціальну освіту, заміжньої, працюючої на посаді завідуючої господарством у державному підприємстві «Ренійський морський торгівельний порт», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ВП №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погодженого прокурором ОСОБА_10 про застосування у кримінальному проваджені №0000646 від 08.07.2021 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваної ОСОБА_7 .
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні ВП № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000646 від 08.07.2021 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_7 , здійснювала догляд за своєю похилою свекровою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з вересня 2020 року в силу хвороби не рухалася та мешкала разом з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому ОСОБА_7 , 08.07.2021 року близько 10:30 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті своїй свекрові ОСОБА_12 , з якою вона мешкала разом, прийшла додому та, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство, усвідомлюючи можливість настання смерті ОСОБА_12 , скориставшись відсутністю у будинку інших осіб, зайшла до кімнати в якій перебувала остання, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 не рухома та не зможе чинити опір, ОСОБА_7 взяла до рук фрагмент тканевого платка, підійшла ззаду до ОСОБА_12 , підвела її у сидяче положення, спираючись коліном до спинки дивана, бажаючи настання смерті ОСОБА_12 , підозрювана застосувала фізичну силу та стиснула руками фрагмент платка на шиї.
ОСОБА_7 , переконавшись, що ОСОБА_12 не подає ознак життя, залишила останню на місці події.
08.07.2021 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646.
15.07.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.
15.07.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2021 року відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_13 . Обґрунтовуючи рішення слідчий суддя визнав недоведеними доводи прокурора про необхідність застосування до останньої найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки слідчим суддею не досліджено лікарське свідоцтво про смерть №99а від 09.07.2021 року, в якому у графі «Хвороба (патологічні стани), що призвели до смерті» вказано - «асфіксія, напад з повішанням, удавленням та задушенням з метою вбивства чи нанесення ушкоджень», також зазначено, що дане свідоцтво являється остаточним, замість попереднього №99 від 08.07.2021 року, та складене після проведення розтину. Крім того з протоколів допиту свідків відомо, що ОСОБА_7 перебувала за місцем проживання разом з ОСОБА_12 в момент смерті останньої.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши судові дебати; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази не свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що остання могла вчинити інкримінований їй злочин. Крім того, слідчий суддя зазначив, що докази, на підтвердження вчинення злочину саме ОСОБА_7 зібрані всупереч вимог КПК, а саме ст.103 КПК, в якій висвітлено, як саме має фіксуватися процесуальна дія, яку проводить слідчий, а тому письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи, не можна вважати беззаперечним фактом вчинення саме ОСОБА_7 злочину.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, не вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_7 інкримінованого їй злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування обґрунтована підозра відсутня, що разом з існуючими конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, слугує підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора.

Доводи прокурора відносно того, що згідно допитів свідків ОСОБА_7 знаходилася за місцем проживання разом з ОСОБА_12 , спростовуються тим, що свідок ОСОБА_14 була допитана 08.07.2021 року о 20 год. 40 хв. та свідок ОСОБА_15 була допитана 08.07.2021 року о 21 год. 20 хв., тобто дані свідки були допитані до внесення відомостей до ЄРДР, що не відповідає вимогам КПК України.

Крім того, прокурор не надав апеляційному суду раціонального пояснення щодо законності походження двох різних за своїм змістом лікарських свідоцтв про смерть, складених однією посадовою особою. За повідомленням прокурора вказана особа органом досудового розслідування не допитана та протиріччя, які містяться у лікарських свідоцтвах про смерть у передбаченому законом порядку на теперішній час не усунуті, що викликає обґрунтовані сумніви щодо існування події злочину.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані слідчим до клопотання докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, не вказують на обґрунтованість висунутої останній підозри у вчиненні інкримінованій їй дій.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не знаходить законних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі доведення обґрунтованості підозри, орган досудового розслідування не позбавлений права повторно звернутися до слідчого судді з клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної.
Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000646 від 08.07.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3