КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0003634 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Марксово, Немирівського району, Вінницької області, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судомого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 46833 грн. 66 коп. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд визнав доведеним, що 03 червня 2020 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись раптово виниклим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , того ж дня, приблизно о 13 год. 05 хв., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 за вище вказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою обернення чужого майна на свою користь та особистого збагачення, шляхом вільного доступу, зайшов до кімнати ОСОБА_9 , де взяв з полиці шафи шкатулку, з якої таємно викрав чуже майно, а саме: золотий ланцюжок з кулоном вагою 5 г вартістю 5 500 грн. 00 коп., дві пари золотих сережок вагою по 5 г вартістю 5 715 грн. 95 коп. кожна пара, золотий браслет вагою 8 г вартістю 8 800 грн. 00 коп., золотий кулон-ікону вагою 3 г вартістю 3 300 грн. 00 коп., дві золоті каблучки кожна вагою 8 г кожна вартістю 17801 грн. 76 коп.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_7 здав викрадене майно до ломбарду ПТ «АЙ ТІ Ломбард».

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 46 833 грн. 66 коп.
Таким чином ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

На рішення суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи і правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити, а саме, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків: з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також, апелянт ставить питання про дослідження доказів: характеристики № 132 від 08 квітня 2021 року; розписки про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду в частині призначеного йому покарання є незаконним і необґрунтованим, оскільки судом не враховано тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та характеризуючи даних його особи, зокрема його вік, відсутність судимостей у минулому, позитивні характеристики, а також те, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, апелянт просить врахувати повне відшкодування завданої шкоди та позицію потерпілої, яка не заперечує проти призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Посилається ОСОБА_7 і на наявність пом`якшуючих обставин, таких, як визнання вини та щире каяття.

Таким чином, згідно доводів апеляційної скарги, судом безпідставно не застосовано щодо нього вимоги ст. 75 КК України та не призначено покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони обвинуваченим і в апеляційній скарзі.

Відповідно до пункту 1, пункту 4 частини 1 статті 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покаранняособам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Як убачається із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Також, судом враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та позицію представника потерпілої.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання, судом першої інстанції не встановлено та призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

Однак, на дамку колегії суддів, суд першої інстанції не належним чином оцінив дані про особу ОСОБА_7 та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, у зв`язку з чим призначив таке покарання, яке за своїм видом та розміром є надміру суворим.

Так, ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем реєстрації характеризується позитивно, свою вину у визнає та щиро розкаюється, а вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку.

Безпідставно, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не визнано ОСОБА_7 , обставинами, які пом`якшують покарання визнання своєї вини та щире каяття.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_7 критично оцінив свою протиправну поведінку, визнав провину та пояснив, що вчинення кримінального правопорушення було зумовлено скрутним матеріальним становищем.

Також, колегія суддів приймає до уваги і ті обставини, що ОСОБА_7 повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вона не має претензій до обвинуваченого, що підтверджується розпискою (а.с. 135).

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
На підставі на веденого, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання у виді одного року обмеження волі, яке є найсуворішим покаранням передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, не відповідає даними про особу обвинуваченого та тяжкості ним вчиненого, у зв`язку з надмірною суворістю.

Таким чином, виходячи з принципу співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_7 покарання, визначивши йому більш м`який вид покарання, передбачений санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, - 160 годин громадських робіт.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року - зміні в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, змінити в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді 160 годин громадських робіт.
Виключити з резолютивної частини вироку Дарницького районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року посилання, що строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його прибуття до установи відбування покарань.
У решті вирок Дарницького районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3