Справа № 190/388/21
Провадження №1-в/190/57/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.П`ятихатки справу за сумісним поданням Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макіївка Донецької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого, в останнє 29.04.2020 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України,-

встановив:

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло сумісне подання ДУ П`ятихатської виправної колонії № 122 в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 .

Від представника Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» та засудженого надійшли заяви про розгляд подання без їхньої участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення подання.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши прокурора, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Дослідивши матеріли особової справи, судом встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, останній раз засуджений вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 29.04.2020 року за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 25.02.2019 року, кінець строку відбування покарання 25.03.2022 року.

Засуджений ОСОБА_4 , з 27.07.2019 року перебував у державній установі Дніпровська установа виконання покарання (№4) за цей час характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 06.08.2019 року засуджений ОСОБА_4 , відбуває покарання у державній установі П`ятихатська виправна колонія (№122).

Згідно характеристики від 18.03.2021 року характеризується добре, за час відбування покарання довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього умовно- дострокового звільнення. Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженому 01.10.2020 року оголошено подяку ( за сумлінну поведінку та ставлення до праці); стягнень не має.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_4 , має одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_4 , зазнає позитивних змін.

Суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що процес виправлення ОСОБА_4 , не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає неможливим застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення. При цьому, неодноразово судимий ОСОБА_4 звільнявся умовно-достроково, по амністії, але відповідних висновків для себе не зробив і продовжував свою злочинну діяльність, що свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і чергове умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання буде суперечити досягненню мети покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд ,-

ухвалив:

В задоволені сумісного подання Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1