ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1331/21 Справа № 178/1426/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України,
за участю:
обвинуваченої ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 травня 2021 року включно. Відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на судову практику Європейського суду з прав людини та зазначив, що доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні за побіжного аходу у вигляд триманим під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_7 зможе незаконно вплинути на свідків. Також ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та у разі визнання її винуватою, вона може бути засуджена до позбавлення волі на тривалий термін, у тому числі і до довічного позбавлення волі.
За сукупності зазначених обставин, приймаючи до уваги також відомості про обвинувачену, її сімейний стан, соціальні зв`язки, які суд оцінів у сукупності з іншими наведеними вище даними, суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави вважати, що інші запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Зазначає, що обвинувачена тривалий час утримується під вартою, а саме 2 роки 8 місяців. Посилається на необґрунтоване повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки під час досудового розслідування не була встановлена причина смерті потерпілого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим стверджувати, що він був вбитий не має підстав. Також вказує, що події інкримінованого злочину мали місце 12.07.2017 року, а запобіжний захід застосовано до ОСОБА_7 27.07.2018 року і за весь цей час вона не вживала ніяких заходів для спілкування з потерпілим або свідками та з`являлась на слідчі дії. Досудове розслідування закінчено, а тому обвинувачена не може знищити будь-які докази чи документи. На момент затримання та повідомлення про підозру ОСОБА_7 раніше не судима, тому висновки суду про продовження вчинення інших правопорушень вважає необґрунтованими. Зазначає, що ОСОБА_7 має реєстрацію та постійне місце проживання і тісні соціальні зв`язки, що спростовує твердження прокурора про наявність ризиків.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачена підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження стосовно ОСОБА_9 строку тримання його під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Заводського районного суду м. ДніпропетровськаДніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000443 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції від 22 березня 2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено те, що обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду та впливати на свідків чи потерпілого у цьому кримінальному провадженні (п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, одне з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, не працює, незаміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про існування ризику переховування від суду.

Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Таким чином, висновки суду щодо наявності ризиків і запобігання їх настанню, можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість ухвали суду колегія суддів вважає безпідставними.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Посилання сторони захисту, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на положення ст. 28 КПК України, а також складність даного кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести суду.

Доводи скарги захисника про не підтвердження ризику знищення та фальсифікації речових доказів, документів, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки суд в оскарженому рішенні не встановлював існування цього ризику.

Посилання захисника, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину 12.07.2017 року і тільки 27.07.2018 року їй було обрано запобіжний захід, тому протягом цього часу обвинувачена не спілкувалась з потерпілим або свідками, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки до моменту затримання обвинуваченої у неї не було сенсу впливати на свідків та потерпілу, тим самим викривати себе у вчинені злочину.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4