Справа № 740/3307/20
Провадження № 1-кп/740/128/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ніжині кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699 від 18.06.2020 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина, громадянина України, раніше судимого вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.06.2017 за ч.3 ст.187, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненому 16.08.2018 за відбуттям покарання, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2020 близько 16:45, перебуваючи у приміщенні закладу торгівлі «ТРАШ №53», розташованому за адресою: м. Ніжин, вул. Московська,13, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, скориставшись вільним доступом до вітрини магазину, діючи повторно, шляхом поміщення до пакету, який заздалегідь мав при собі, та подальшого приховування при виході з приміщення закладу торгівлі, таємно викрав чотири пакети шашлику «Глобино по-кавказьки охолоджений» загальною вагою 5,7 кг та вартістю 740, 43 грн., що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Траш», отримавши змогу розпоряджатися викраденим на власний розсуд та заподіявши таким чином, матеріальної шкоди потерпілому на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні злочину за пред`явленим обвинуваченням визнав, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорював та показав, що дійсно влітку 2020 року перебуваючи у магазині, що знаходиться на АДРЕСА_2 викрав пакети шашлику, за вчинене йому дуже соромно, завдану шкоду відшкодував в повному обсязі, розкаюється у вчиненому, змінив ставлення до життя, опікується двома малолітніми дітьми та матір`ю інвалідом.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що цивільний позов подавати не буде, з будь-яким рішенням буде згоден.
Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання без участі представника потерпілого.
За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст.325 КПК України, суд вважає можливим за відсутності представника потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд без вказаної особи.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідивши докази, які характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь органу пробації, а також процесуальні рішення прийняті в ході досудового розслідування.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, а інкриміноване обвинуваченому діяння доведене у повному обсязі.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані правильно за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
При визначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який (в редакції ст.12 КК України станом на вчинення злочину) є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, його молодий працездатний вік, має на утриманні двох малолітніх дітей, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відношення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, критичне засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, оцінки своєї протиправної діяльності, правдиві показання про обставини вчиненого злочину, відшкодування завданих товариству збитків в повному обсязі, те, що злочином не завдано тяжких наслідків, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, висновок досудової доповіді органу пробації, прийняття якого не є обов`язком суду, а також позиції представника потерпілого та сторони обвинувачення, яка визнала за можливе призначити покарання на підстві вимог ч.1 ст.69 КК України.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України є недоцільним, у зв`язку з чим, при призначенні покарання суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання і призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.
Призначене судом покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, при призначенні ОСОБА_3 кримінального покарання суд бере до уваги приписи ч.3 ст.5 КК України, оскільки внесені Законом № 2617-VIII зміни як посилюють відповідальність, так і послаблюють її. Зважаючи на те, що судом прийнято рішення про доцільність призначення ОСОБА_3 кримінального покарання у виді штрафу з урахуванням вимог ч.1 ст.69 КК України, таке покарання має бути призначено відповідно до приписів кримінального закону, який був чинним на час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 діяння.

Суд також вважає за доцільне зазначити, що відповідно ч.1 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі несплати засудженим штрафу у вказаний строк, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати не сплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Строк відбування кримінального покарання у виді штрафу слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у справі відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1