Справа № 366/2155/20
Провадження № 1-кп/366/69/21
ВИРОК
Іменем України
18 лютого 2021 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000346 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Доманівка Іванківського району Київської області, українець, громадянин України, учень 10 класу Іванківської ЗОШ № 2, не працюючий, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований там же по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 30.07.2020, приблизно о 10:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , вирішив вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом, мопедом, який належить ОСОБА_9 , і знаходився у гаражному приміщенні на території зазначеного господарства.
З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а власник ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_10 виїхали за межі подвір`я, достовірно знаючи, де знаходиться ключ від житлового будинку, зайшов на територію домоволодіння, відчинив вхідні двері будинку, зайшовши в середину будинку, і виявив там ключ від гаражного приміщення. Вийшов із житлового будинку та ключем відімкнув замок на воротах гаражного приміщення, проник до середини, і, не приводячи в дію двигун мопеда марки Solo (рама № НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_9 , викотив його з гаражного приміщення та із території домоволодіння на відстань приблизно 100 м від місця заволодіння, і там допомогою ключа в замку запалення, привів в дію двигун мопеда.
В результаті цих дій ОСОБА_4 умисно, із корисливих мотивів, з метою використання даного транспортного засобу в особистих цілях, не маючи будь-якого права керувати чи володіти цим транспортним засобом, без дозволу власника, заволодів ним, завдавши ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 9140 гри. Після цього ОСОБА_4 , здійснивши поїздку на мопеді, яким незаконно заволодів, заховав його за межами населеного пункту у лісосмузі.
Крім цього, ОСОБА_4 01.08.2020 року, у темну пору доби, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , вирішив вчинити повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем марки ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 та користувачем якого є ОСОБА_12 , що знаходився у гаражному приміщенні навпроти території зазначеного господарства.
Після цього ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зняв навісний замок на воротах гаражного приміщення, відчинив ворота гаражного приміщення, де знаходився автомобіль марки ВАЗ 2106 з реєстраційним номером НОМЕР_2 .Виявивши ключ у замку запалення автомобіля, ОСОБА_4 привів в дію двигун автомобіля і виїхав із гаражного приміщеннята від території домоволодіння АДРЕСА_1 , Після цього ОСОБА_4 , здійснивши поїздку на автомобілі, і залишив його за межами населеного пункту на узбіччі автодороги сполученням Іванків - Піски.
В результаті цих дій, ОСОБА_4 повторно, умисно, із корисливих мотивів, з метою використання даного транспортного засобу в особистих цілях, не маючи будь-якого права керувати чи володіти зазначеним транспортним засобом, без дозволу власника, незаконно заволодів ним, завдавши ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 19940 гри.
Крім цього, ОСОБА_4 , 03.10.2020 приблизно о 7 год. , більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , повторно вирішив вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом, автомобілем марки «ЗАЗ» модель «110206» білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , що знаходився на узбіччі дороги поруч із зазначеним домоволодінням, та належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_13 , яким користується гр. ОСОБА_14 .
Після цього ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до зазначеного автомобіля, відкрив незамкнуті водійські двері, ключем, який виявив у замку запалення, привів в дію двигун та здійснив поїздку на ньому, залишивши після цього на відкритій ділянці місцевості в с. Доманівка Іванківського району Київської області.
В результаті цих дій, ОСОБА_4 умисно, із корисливих мотивів, з метою використання даного транспортного засобу в особистих цілях, не маючи будь-якого права керувати чи володіти даним транспортним засобом, без дозволу власника, незаконно заволодів ним, завдавши ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 28 900 грн.
Крім цього, перебуваючи у салоні зазначеного автомобіля марки «ЗАЗ» модель «110206» білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_3 , виявив у бардачку автомобіля сонцезахисні окуляри чорного кольору марки «СQrDео», вартістю 298 гривень 80 копійок, які з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав, спричинивши ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 298,80 грн.
На підтвердження встановлених обставин справи свідчать наступні докази, які судом були дослідженні та взяті до уваги.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після оголошення обвинувальних актів, визнав себе винним і дав досить детальні пояснення щодо обставин скоєних кримінальних правопорушень, які зводяться до наступного: 30.07.2020 за місцем свого проживання, він побачив, як сусіди поїхали трактором в ліс. Тому, знаючи, що у їх господарстві нікого немає, бажаючи покататися на мопеді, який належить сусіду. Він зайшов на подвір`я домогосподарства, взяв на музичній колонці ключа, відкрив двері будинку, там взяв ключ від гаража. Цим ключем відкрив гараж, викотив мопеда, закрив гараж, закрив будинок. Далі викотивши мопед за подвір`я, завів його, поїхав кататися. Потім мопед заглох, тому він відкотив його в ліс, де і залишив. Згодом показав це місце працівникам поліції. Мопед повернутий власнику. 01.08.2020 він знову вирішив заволодіти чужим транспортним засобом, автомобілем, який, як йому достовірно відомо знаходився в гаражі напроти будинку власника. Він зняв навісний замок, відчинив ворота ключем, який був замку запалення, завів автомобіль, виїхав з гаража та поїхав кататися. Згодом автомобіль заглох, і він залишив його на узбіччі села. Сам пішов ночувати у Жміївку в стару хату. Потім повернувся, і вже побачив працівників поліції, тікав. Але ввечері його спіймали. 03.10.2020 йдучи з ОСОБА_15 додому, побачив на узбіччі автомобіль, і у замку запалення ключі. Боліли ноги, то сів і поїхав кататися. В с. Доманівка залишив авто, забравши з собою ключі від нього, і сонцезахисні окуляри, які взяв з бардачка автомобіля. Знову не ночував вдома, а зранку побачив вже поліцію. Тікав. Наступного ранку його знайшла поліція. Хотів лише покататися. У скоєному розкаюється.

Наявні в справі докази не оспорює, не вбачає потреби у допиті свідків, потерпілих і дослідженні письмових доказів.

Суд, враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч.3 ст. 349 КПК України, після допиту обвинувачених визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та даних, що його характеризують, а також документів щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Суд, вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортними засобами, вчинене з проникненням у приміщення, повторно та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України ( таємне викрадення чужого майна (крадіжка)).

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України є тяжким злочином, а крадіжка (ч.1 ст. 185 КК України) є кримінальним проступком.

Вивчення особи обвинуваченого показало, що він є неповнолітнім, характеризується за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря-нарколога психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст. 289 КК України без конфіскації мана. Не застосування такого додаткового виду покарання, як конфіскація майна судом обґрунтовується наступним. Зокрема, суд бере до уваги, що законодавець в ч. 2 ст. 289 КК України передбачив можливість суду не призначати додаткове покарання. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, самостійного доходу немає, та й стороною обвинувачення не надано суду доказів наявності зареєстрованого рухомого або нерухомого майна у ОСОБА_4 . У судовому засіданні встановлено, що арешт на майно обвинуваченого з метою подальшої його конфіскації, під час досудового розслідування не накладався. А тому, суд вважає, що застосування додаткового виду покарання у вигляді конфіскації майна є недоцільним. Покарання за ч.1 ст. 185 КК України, враховуючи обставини злочину, розмір матеріальної шкоди ( 298,98 грн.) суд вважає доцільним призначити у виді арешту ( штраф недоцільно призначати, оскільки, як зазначено вище, обвинувачений не має самостійного доходу, громадські чи виправні роботи йому не можуть бути призначені, так як він не досяг 16-річного віку).

На підставі ч.1 ст. 70, 72 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Проте, враховуючи особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, вперше притягується до кримінальної відповідальності, тяжкість вчинених злочинів, усі обставини справи в сукупності, наявність пом`якшуючих обставин, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і приймає рішення про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75, 104 КК України, і покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів та дасть можливість останньому переосмислити власну поведінку та зробити належні висновки .

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України. Врахувати, що транспортні засоби та сонцезахисні окуляри повернуті власникам (володільцям).

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.
Запобіжний захід на час розгляду справи не обраний.
Ч.2 ст.124 КПК України передбачає стягнення на користь держави документально підтверджених процесуальних витрати на залучення експертів. Судові витрати у справі складаються з 12885,65 грн. вартості шести проведених судових експертиз.
Проте, враховуючи той факт, що на час розгляду справи судом ОСОБА_4 є неповнолітнім, який немає самостійного доходу. На утриманні його батьків, крім нього, ще двоє неповнолітніх, і стягнення цих коштів із законного представника, матері обвинуваченого, призведе до негативних наслідків відносно інших дітей, які будуть частково позбавлення матеріального забезпечення.
Частиною 1 статті 119 КПК України передбачено право суду, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого) звільнити його від оплати процесуальних витрат. У такому разі, відповідно до ч.3 цієї статті, витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 100, 349,368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 15 діб арешту.

На підставі ч.1 ст. 70, 72 КК України, призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим, та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробовуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази: недопалок білого кольору знищити, два автомобільні чохли повернути власнику ОСОБА_14 , вилучені сліди папілярних візерунків, змиви з рульового керма залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ч.1 ст. 119 КПК України звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 від сплати документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів у сумі 12885,65 грн., компенсувавши їх за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подачі апеляції - після прийняття рішення Київським апеляційним судом.
Копія вироку прокурору та засудженому вручається негайно після закінчення судового засідання.

Суддя ОСОБА_1