Справа № 703/264/18

УХВАЛА
17 травня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
- за ч. 1 ст. 286 КК України
встановив:
ОСОБА_4 , 13 серпня 2017 року, близько 08 год. 40 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Т. Шевченка в напрямку вулиці Мазура в м. Сміла, перед Т-подібним перехрестям з вулицею С. Наливайка, не дотримуючись вимог п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, перед початком виконання маневру лівого повороту, не переконався, що цей маневр безпечний і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав зміну напрямку руху, не надав перевагу в русі мотоциклу «Мустанг», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , яка рухаючись в попутному з ним напрямку, та виконувала маневр випередження з лівої сторони, в результаті чого автомобіль «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , лівою боковою частиною, здійснив зіткнення з правою боковою частиною вказаного мотоцикла, в наслідок якого водій мотоциклу ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, у вигляді перелому правої ключиці та саден правої поперекової ділянки та правого коліна, які згідно висновку експерта № 05-6-01/328 від 18 жовтня 2017 року, за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості.
Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний хоча б із незначною зміною напрямку руху відносно повздовжньої осі проїзної частини).
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковане як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У судовому засіданні роз`яснено судом право обвинуваченого на закриття кримінального провадження щодо нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.
Потерпіла ОСОБА_8 та представник потерпілого ОСОБА_7 стосовно закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не заперечували.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілої та її представника суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг ч. 2 ст. 49 КК України.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Таким чином, згідно ст. 12 КК України даний злочин класифікується як нетяжкий злочин, відтак підпадає під строки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положенням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до якого особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
В той же час, згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).
При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8ст.284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищенаведене та з огляду на те, що злочин за яким він обвинувачуються є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, враховуючи, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.
Судом належним чином роз`яснено обвинуваченому підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України судові витрати за проведення судово-автотрасологічної та судово-автотехнічної експертиз в сумі 2377 (дві тисячі триста сімдесят сім) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 12, 44, 49, ч. 1 ст. 286 КК України, ст. ст. 100, 124, 284-288, 372 КПК України, -
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-автотрасологічної та судово-автотехнічної експертиз в сумі 2377 (дві тисячі триста сімдесят сім) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.
- автомобіль «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_4 , звільнивши його від зобов`язань по зберігальній розписці;
- мотоцикл «Мустанг», д.н.з. НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_8 , звільнивши її від зобов`язань по зберігальній розписці.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1