Провадження № 11-сс/811/231/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру в межах кримінального провадження №0000036 від 03.06.2019 року - відмовлено за безпідставністю вимог.

Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що слідчий суддя позбавлений повноважень вдаватися до оцінки правильності кваліфікації дій підозрюваної особи або формулювання фабули підозри. Судом не встановлено під час розгляду скарги порушень допущених під час складання та вручення повідомлення про підозру. За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 27.12.2019 року у кримінальному провадженні №0000036 від 03.06.2019 року, слід відмовити, оскільки скаржником не надано достатніх доказів порушення слідчим норм процесуального закону при складенні і врученні повідомлення про підозру.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважними причини пропуску та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 лютого 2021 року; витребувати у слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області для огляду в судовому засіданні; скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою скасувати повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України від 27.12.2019 у кримінальному провадженні №0000036 від 03.06.2019 року та зобов`язати слідчого та прокурора вчинити дії спрямовані на виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що звертаючись із скаргою на повідомлення про підозру скаржником було звернуто увагу слідчого судді на відсутності вагомості доказів на обґрунтування підозри.

Апелянт вважає, що в змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як передбачає п.6 ч.1 ст.277 КПК України.

Вказує, що слідчим суддею взагалі неперевірена достатність доказів для повідомлення про підозру, в тому числі абсолютно повно проігноровано висновок експертизи, яким спростовується причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, а також відсутність дактилоскопічної експертизи про яку слідчий мав право клопотати, ще на стадії допиту ОСОБА_7 в якості свідка.

Зазначає, що при поданні скарги на повідомлення про підозру, скаржником зверталась увага на незаконність способу вручення повідомлення про підозру. Так, з метою виклику підозрюваної на допит здійснювалися дзвінки на номер, який начебто перебував у користуванні чоловіка підозрюваної ОСОБА_8 . Також на даний номер за допомогою месенджерів «WhatsApp» та «Viber» надсилалися повістки про виклик до слідчого, які на думку слідчого були доставлені та прочитані. Проте, на думку апелянта, жодних доказів що на момент направлення та наданий час номер належить чоловіку підозрюваної чи самій підозрюваній, перебуває у їх користуванні, а також доказів того, що повістки (виклики повідомлення про підозру) були доставлені та прочитані ОСОБА_7 немає.

Наголошує, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Однак таких дій слідчим не здійснено.

Вказує, що з аналізу приписів що містяться у ст.ст. 42, 278 КПК України випиває, що вручення повідомлення про підозру у спосіб передбачений для вручення повідомлень може застосовуватися виключно у випадку невстановлення місцезнаходження особи.

Зазначає, що підозрювану оголошено в розшук 11.01.2020, про що слідчим винесено постанову, що знову ж так свідчить про порушення слідчим процедури вручення повідомлення.

Крім цього, апелянт звертає увагу, що при врученні підозри слідчим грубо порушено приписи ч.7 ст.135 КПК України, відповідно до якої повідомлення про підозру особі, яка проживає за кордоном вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого за допомогою дипломатичного (консульського) представника.

Також, апелянт вказує, що у самому повідомленні про підозру слідчим зазначено, що підозрювана зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , хоча як слідує з ухвали Галицького районного суду м. Києва від 09.010.2020 у справі №461/407/19 звертаючись із клопотанням про дозвіл на затримання слідчий зазначає, що підозрювана проживає за кордоном в США. Таким чином, на думку апелянта, оскаржуване повідомлення про підозру містить невірне місце проживання підозрюваної.

Окрім того, адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 лютого 2021 року, оскільки участь адвоката в розгляді скарги відбувалася в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої було доручено Оболонському районному суду м. Києва. Проголошення вступної та резолютивної частини ухвали відбувалося без участі адвоката ОСОБА_6 у зв`язку зі спливом часу бронювання зали судових засідань. Станом на дату подання апеляційної скарги ні адвокат, ні ОСОБА_7 не отримали ні резолютивної частини ухвали, ні повного тексту ухвали слідчого судді, зі змістом оскаржуваної ухвали апелянт ознайомився на веб-ресурсі «Єдиний державний реєстр судових рішень» 15.02.2021.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги, то матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження, а відтак колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити.

Як вбачається із матеріалів справи, 03 червня 2019 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000036 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.201 КК України.

27 грудня 2019 року слідчим Першого відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області лейтенант юстиції ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури області ОСОБА_10 . ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України.

Підстави та порядок повідомлення особі про підозру регламентовано главою 22 КПК України (статті 276 - 279).

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Тобто слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру. А саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст.278 КПК України); 5) чи дотримано прав особи, якій повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з частиною 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як слідує зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 27 грудня 2019 року, дане повідомлення про підозру відповідає вимогам закону, зокрема, воно складено слідчим за погодженням із прокурором, у ньому зазначено прізвище та посада слідчого, який здійснював повідомлення, анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) особи, якій повідомлено про підозру, найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення, зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статей закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також інші суттєві обставини, які відомі на момент повідомлення про підозру.

Крім того, у повідомленні про підозру ОСОБА_7 зазначені права підозрюваної, міститься підпис слідчого, який здійснив повідомлення, підпис прокурора, який його погодив.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, на виконання вимог ст. ст. 276 278; 303 КПК України, під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру в межах кримінального провадження №0000036 від 03.06.2019 року дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування повідомленої ОСОБА_7 підозри, оскільки повідомлення ОСОБА_7 про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при цьому, матеріали справи не свідчать про порушення передбаченої ст. 278 КПК України процедури повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів також враховує, що факт повідомлення особі про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є актом обвинувачення цієї особи у вчиненні такого правопорушення, а тому мотиви апеляційної скарги з приводу необґрунтованості підозри не впливають на висновки суду щодо обставин повідомлення ОСОБА_7 про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обставин проведення досудового слідства.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що на стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри має перевірятися слідчим суддею не з точки розу доведеності вини, а з точки зору того, що після повідомлення особи про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення органом досудового слідства дотримуються вимоги кримінального процесуального закону щодо розумних строків проведення досудового слідства та дотримання органом досудового слідства прав та свобод підозрюваної особи під час слідства.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає безпідставним доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_7 за повідомленою підозрою, оскільки слідчий суддя, здійснюючи судовий розгляд скарги на повідомлення про підозру не уповноважений досліджувати та оцінювати докази, що стали підставою для повідомлення ОСОБА_7 про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення та надавати юридичну кваліфікацію діям підозрюваної особи.

Щодо вимоги апеляційних скарг захисника про зобов`язання органу досудового розслідування та прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд зазначає наступне.

У постанові від 26 березня 2019 року по справа № 807/1456/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, з огляду на положення частини першої статті 24 КПК України не є необмеженим, а гарантується кожному в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із дій, бездіяльності слідчого, прокурора, пов`язаних з фіксацією інформації в ЄРДР, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього.

Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.

Внесення інформації до Реєстру є передбаченим законом фіксуванням комплексу вчинених у кримінальному провадженні процесуальних дій - офіційного пред`явлення особі обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, а також подальшого руху справи на стадії судового розгляду з метою розрахунку показників, пов`язаних з результатами розслідування і розкриття кримінальних правопорушень.

Відображення в ЄРДР цих відомостей не є констатацією винуватості позивача у вчиненні злочину, не суперечить закріпленим у статті 62 Конституції України і статті 17 КПК України засадам презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, не перешкоджає його професійній діяльності і не обмежує жодних інших прав та інтересів.

Чинне законодавство не передбачає виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, така інформація не впливає на юридичне становище позивача, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин. Отже, заявлену позовну вимогу суди не можуть розглядати за правилами будь-якого судочинства.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстави для скасування ухвали слідчого суді та скасування повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження межах кримінального провадження №0000036 від 03.06.2019 року відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

поновити адвокату ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 лютого 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру в межах кримінального провадження №0000036 від 03.06.2019 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді