У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2021 Справа №607/6986/21
провадження № 1-кс/607/2322/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання адвоката ОСОБА_4 , котрий діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,
встановила:

адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року в межах кримінального провадження № 0003043 від 18 жовтня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України на: автомобіль марки «Renault» HR 385.18, д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп марки «TRAILOR», SYY3CX, д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 не має відношення до вказаного кримінального провадження, підозра йому не оголошувалась. Арештоване майно не містить ознак речових доказів, а обмеження прав його клієнта є диспропорційним і надто обтяжливим. Усе це свідчить про необґрунтованість арешту та те, що він не відповідає завданню кримінального провадження.
Ні адвокат ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Послався на те, що арешт накладений законно. Існують ознаки того, що арештоване майно набуте злочинним шляхом. Подав копії матеріалів кримінального провадження.
Заслухавши пояснення, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, подані прокурором матеріали, слідчий суддя вважає, за необхідне зазначити наступне:
ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року /справа № 607/19261/20/, накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки «Renault» HR 385.18, д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричеп марки «TRAILOR», SYY3CX, д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 /далі Ухвала від 12 листопада 2020 року/.
Як вбачається зі змісту цієї ухвали, арешт накладений з метою збереження вказаного майна як речових доказів.
З огляду на це висновки адвоката про протилежне сприймаю критично.
Частиною 1 ст. 26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Ця норма у комплексному зв`язку із іншими положеннями КПК /параграфом 2 КПК України/ дає підстави для висновку, що сторона обвинувачення вільна у застосуванні заходів та прийомів проведення досудового розслідування, які дозволені законом.
Таке розслідування у даному провадженні - не завершено та сторона обвинувачення, як і раніше, вважає вказане майно речовими доказами у справі.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, саме на ініціатора клопотання про скасування арешту, поданого під час досудового розслідування, покладено обов`язок довести, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, або що його накладено необґрунтовано.
Статтею 98 КПК України визначено, що однією із обставин, яка визначає приналежність матеріального об`єкту до речового доказу, є те, що він набутий кримінально протиправним шляхом.
Саме на таку обставину посилається прокурор, подавши копії протоколів слідчих розшукових/ дій, проведених у кримінальному провадженні.
У свою чергу ОСОБА_5 та його представник не спростували таких доводів прокурора, хоча, як уже зазначено вище, саме на них покладено обов`язок доказування того, що у застосуванні арешту відпала потреба. У даній справі це полягає у доведенні перед слідчим суддею того, що це майно не містить ознак речового доказу.
Той факт, що на даний момент ОСОБА_5 не оголошено підозру, сам по собі не свідчить про неможливість арешту його майна, адже відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України такий захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований до майна будь-якої особи, яке містить ознаки речового доказу.
Щодо співмірності застосованих заходів слідчий суддя звертає увагу на наступне.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як зазначив Європейського суду з прав людини у своєму рішенні від 07 червня 2007 року у справі «Смірнов проти Росії» /Smirnov v. Russia/, заява № 71362/01, п. 57/, яке слід враховувати відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, при вирішенні питання про можливість утримання державою майна, як речового доказу у кримінальному провадженні, належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи.
У даній справі наявний очевидний суспільний інтерес у встановленні в кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів істини в найкоротший на найбільш ефективний спосіб і він, на даний момент, переважає над правом ОСОБА_5 на вільне та безперешкодне володіння/користування своїм майном.
З наведеного, керуючись ст.ст. 26, 132, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:
у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , котрий діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, відмовити.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.
Слідчий суддя ОСОБА_1