Провадження №: 1-кп/752/699/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2021 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0007535 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , українки, громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , незаміжня, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, недієздатних, непрацездатних осіб, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштована, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченоїОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом від 29.10.2019 ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 04.09.2019 приблизно о 16 год 30 хв, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 59 вживала алкогольні напої разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_10 . Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 вступила в словесний конфлікт з ОСОБА_8 , який виник з приводу спору розподілу алкоголю. Під час даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , взяла в праву руку скляну банку, ємністю 0,5 л та нанесла нею один удар в область тім`яної ділянки голови останнього, чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани волосистої частини голови. Після цього ОСОБА_4 покинула місце події, а ОСОБА_8 , в свою чергу, розпочав зупиняти кров, яка розпочалася в нього внаслідок отриманого удару. Далі ОСОБА_8 пішов з місця події та, пройшовши приблизно 15 м, сів на землю та помер.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

В ході проголошення і складання вироку судом вживається прізвище загиблої особи ОСОБА_11 (через українську и), адже матеріали кримінального провадження свідчать про те, що на стадії досудового розслідування мало місце уточнення його анкетних даних. Дата народження ОСОБА_7 вказується як 24.07.1984, а не 07.04.1984, як прописано в обвинувальному акті, адже суд керується даними, отриманими при встановленні його особи під час допиту в присутності уповноваженої особи Державної установи Білоцерківська виправна колонія-35,де ОСОБА_7 перебуває.

За наслідками судового розгляду, під час якого судом допитано обвинувачену, свідка сторони обвинувачення, досліджено письмові докази сторони обвинувачення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення не знайшло свого підтвердження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів, якими б підтверджувався факт вчинення нею вбивства з необережності ОСОБА_8 .

Так, допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в вчиненні вбивства з необережності ОСОБА_8 заперечила повністю і надала покази, за змістом яких 04.09.2019 вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , знайомим ОСОБА_8 та ще двома чоловіками, імена яких вона достеменно назвати не може, начебто ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , розпивали алкогольні напої, були в компанії, відпочивали. ОСОБА_7 пішов відпочивати. ОСОБА_4 залишила горілку та речі біля ОСОБА_8 та іншого чоловіка його друга, сподіваючись, що коли прокинеться, вони продовжать випивати, і теж пішла спати. Прокинувшись, з`ясувала, що ОСОБА_8 з іншим чоловіком, якого здається звали ОСОБА_14 , розпивають алкоголь, а тому почала обурюватися.

В цей час прокинувся ОСОБА_7 і розпочав нервуватися з приводу того, що сталося та кидатися в ОСОБА_8 всім, що потрапило під руку, зокрема овочами, помідорами, огірком тощо. Під руку ОСОБА_7 потрапила банка півлітрова з залишками салату. ОСОБА_7 дістав з банки ложку і кинув цією банкою у ОСОБА_8 . Банка потрапила в руку ОСОБА_8 , від руки якось відрикошетила, розлетілася і шматком уламку потрапила в голову ОСОБА_8 . Внаслідок цього у ОСОБА_8 піша кров. ОСОБА_4 відразу зініціювала надання допомоги ОСОБА_8 , для чого звернулася до ОСОБА_7 , привертаючи його увагу до факту кровотечі у ОСОБА_8 . ОСОБА_7 приніс 12 л води і ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 промили ОСОБА_8 рану, все змивши, обробили спиртом, тобто залили горілкою. Кровотечу пораненому зупинили і він вказав, що не треба викликати швидку медичну допомогу, заперечивши пропозицію ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , продовжував перебувати в їх компанії, випивати, сидіти.

На обставини свого поранення ОСОБА_8 відреагував таким чином, що просив у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 залишитися з ними.

Надалі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 періодично прокидалися зі сну і бачили, що ОСОБА_8 з ними ще сидів. Вранці, коли прокинулися, ОСОБА_8 вже не було. Ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_7 , ні будь-хто інший не бачили ОСОБА_8 весь наступний день. Лише третього дня - 05.09.2019 ОСОБА_4 виявила ОСОБА_8 біля дерева, покликала ОСОБА_7 і вони пішли на прийомку (пункт приймання вторинної сировини) викликати поліцію та швидку медичну допомогу.

Всі події відбувалися в зеленій зоні у АДРЕСА_2 , поблизу студентських гуртожитків впритул до зупинки громадського транспорту. Сварка між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , до якої приєднався ОСОБА_7 , сталася в денний час, приблизно о 13-14 годинах, точно вказати обвинувачена не може, зазначає, що було ще не темно. За час всіх описаних обвинуваченою подій, за її ствердженнями, компанією було випито велику кількість алкоголю, а саме: горілки, випивали літрами. Всі перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Подробиці завдання поранення обвинувачена пам`ятає таким чином, що ОСОБА_7 , кидаючи у ОСОБА_8 овочі та все, що потрапляло під руку, звівся на ноги та, перебуваючи від ОСОБА_8 на відстані приблизно 5-7 метрів, влучив в останнього півлітровою банкою, яка розлетілася на уламки, вдарившись об руку ОСОБА_8 , який таким чином затулявся, а уламок від цієї банки поранив голову ОСОБА_8 . У цей момент ОСОБА_8 сидів боком до ОСОБА_7 і ОСОБА_4 . Поранення було розташоване у тім`яній частині голови.

Як зазначила при наданні своїх показань ОСОБА_4 з ОСОБА_8 вони були знайомі 1,5-2 тижні. З ОСОБА_7 сумісно проживали біля двох років.

На запитання свого захисника під час допиту обвинувачена відповіла, що не бачила ОСОБА_8 04.09.2019 і знайшла його вже зранку 05.09.2019.

Покази обвинуваченої послідовні і достатньо чіткі, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ОСОБА_4 обставин, які вона оголосила в якості своїх показань та обставин кримінального провадження.
Проаналізувавши показання ОСОБА_4 та поставивши їй для уточнення її показів ряд запитань, заслухавши відповіді ОСОБА_4 на запитання, які поставив захисник, суд дійшов висновку, що слова обвинуваченої, з яких вона розпочала свої показання, які стосуються дати початку всіх подій, а саме: 04.09.2019, вказують на те, що ОСОБА_4 обмовилася, адже наступний, за першим днем описаних нею подій, вона також називала 04.09.2019, тоді як третій, останній день називала 05.09.2019.

Під час судових дебатів та останнього слова ОСОБА_4 просила суд визнати її невинуватість, адже вона не вчиняла злочину щодо ОСОБА_8 .

Захисник вказував на те, що стороною обвинувачення не доведено того, що ОСОБА_4 вчинила злочин, для цього відсутні належні і допустимі докази, просив свою підзахисну виправдати.

Заявлений стороною обвинувачення свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 допитувався двічі (повторно за клопотанням прокурора) і оголошені ним показання в судових засіданнях 01.03.2021 та 15.04.2021 узгоджуються між собою, суперечності чи відмінності у показаннях не встановлено. Так, у ході допиту ОСОБА_7 надав покази, за змістом яких вони з обвинуваченою були співмешканцями, з ОСОБА_8 знайомими. Не визначаючи точну календарну дату, ОСОБА_7 у своїх показаннях стверджував, що восени 2019 року вдень (у першій половині дня) вони з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ще двома чоловіками випивали алкогольні напої та відпочивали на природі після роботи. Місце події свідок визначає як паркову зону біля гуртожитків студентського містечка в мікрорайоні Теремки-2 у м. Києві поблизу зупинки громадського транспорту та житлової чотирьохповерхової будівлі (гуртожитку).

Захмелівши, ОСОБА_7 ліг відпочити та прокинувся від того, що почув крики. ОСОБА_4 сварилася з ОСОБА_8 , тому, що останній їх обікрав, а саме: забрав гроші, цигарки, продукти харчування, горілку, яку ОСОБА_8 розділив з присутнім незнайомим чоловіком. ОСОБА_4 пояснила ОСОБА_7 що сталося, а тому ОСОБА_7 також став кричати на них. Один чоловік збіг, тоді як ОСОБА_8 залишився. ОСОБА_7 багато разів звертався до ОСОБА_8 з тим, щоб той пішов геть, проте останній не погоджувався, наполегливо просив залишитися. Так продовжувалося певний час ОСОБА_8 наполягав на тому, щоб залишитися в компанії ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , тоді як ОСОБА_7 стверджував, що це неможливо, з огляду на те, що сталося (вживання ОСОБА_8 продуктів, цигарок, горілки - майна співмешканців без їх на те згоди). У ході такого їх спілкування ОСОБА_7 став кидати в ОСОБА_8 всім, що було поряд, усілякими овочами. Поряд стояла півлітрова банка з залишками салату. ОСОБА_7 витрусив з банки ложку та, стоячи на ногах (будучи підведеним догори), кинув цією банкою у ОСОБА_8 , який у цей момент сидів, повернувши боком до ОСОБА_7 . Відмахуючись, ОСОБА_8 ухилявся, прикриваючись рукою, і таким чином відбив банку рукою, банка об руку розбилася та чи то уламок, чи то шматок, чи то дно цієї банки втрапило ОСОБА_8 в голову, зробивши поріз. ОСОБА_4 побачила цю рану, зауважила, що у ОСОБА_8 пішла кров з голови і попросила ОСОБА_7 подивитися, що з ОСОБА_8 . ОСОБА_7 з`ясував, що на голові ОСОБА_8 виникла рана, довжиною приблизно 3 см, а ОСОБА_4 визначила, що рану необхідно промити. Оскільки води не було, ОСОБА_7 пішов по воду, тоді як ОСОБА_4 залишилася з ОСОБА_8 . ОСОБА_7 приніс води і вони з ОСОБА_4 промили ОСОБА_8 рану, обробили горілкою, обмотали. ОСОБА_7 поцікавився, чи потребує поранений якоїсь допомоги, чи слід викликати швидку медичну допомогу, на що останній відповів запереченням, попросив налити йому випити, дати пару цигарок, відказав, що все добре. ОСОБА_7 налив ОСОБА_8 горілки, дав цигарки і вживши це ОСОБА_8 пішов поспати.

Ці обставини мали місце орієнтовно о 12:30.

Через декілька годин ОСОБА_8 прокинувся, знову попросив випити та закурити і так відбувалося ще кілька разів. Вночі ОСОБА_8 десь пішов, його не було. Куди пішов ОСОБА_8 , де він знаходився ОСОБА_7 не було відомо. Вранці його не було, ніхто з опитаних ОСОБА_7 не бачили ОСОБА_8 . Вже через день після інциденту ОСОБА_4 виявила ОСОБА_8 під деревом у неприродній позі приблизно на відстані 40 метрів від того місця, де вони до цього всі разом перебували та випивали. ОСОБА_4 покликала ОСОБА_7 , який побачивши ОСОБА_8 , пішов на прийомку (пункт приймання вторинної сировини) став викликати поліцію та швидку медичну допомогу.

Загалом ОСОБА_7 та ОСОБА_4 провели в описаному місці дві ночі, спали на вулиці.

Під час судового розгляду цього кримінального провадження не відбувся допит свідка обвинувачення ОСОБА_15 , заявлення якого мало місце в ході встановлення обсягу доказів та порядку їх дослідження.

15.02.2021 та 01.03.2021 явку свідка обвинувачення ОСОБА_15 не було забезпечено.

05.03.2021 судом установлено стороні обвинувачення граничний строк для подачі доказів, зокрема, представлення свідка і забезпечення його явки для проведення допиту (ухвала із занесенням до журналу судового засідання).

По закінченню установленого судом граничного строку та після зміни порядку дослідження доказів, з подальшим відкладення судового розгляду, обвинуваченням не забезпечено прибуття свідка ОСОБА_15 .

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що обвинуваченням неодноразово вчинялися дії задля забезпечення явки свідка ОСОБА_15 , а саме: виконуючий обов`язки керівника відповідної прокуратури 01.03.2021, 10.03.2021, 06.04.2021 звертався з дорученням до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про проведення процесуальний дій в порядку ст. 36 КПК України та просив забезпечити явку ОСОБА_15 , який зареєстрований в Одеській області, постійного місця проживання на території міста Києва не має, повістки не отримує, для допиту в якості свідка не з`являється.

За відомостями Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, наданими на виконання доручення керівника прокуратури, встановити місцезнаходження свідка ОСОБА_15 , який не має постійного місця проживання на території міста Києва, та здійснення його доставки у судове засідання не виявляється можливим, адже місце перебування цієї особи не встановлено.

У ході судового розгляду сторони неодноразово згадували ту обставину, що ОСОБА_15 є безхатченком та має вади зору, а тому питання про вжиття заходів процесуального примусу, спрямованих на забезпечення його явки до суду для проведення допиту не розглядалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дій під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку.
Приймаючи до уваги об`єктивні обставини, які фактично унеможливили забезпечення обвинуваченням явки свідка ОСОБА_15 в розумні строки, зважаючи на закінчення установленого судом граничного строку для забезпечення його прибуття для проведення допиту, керуючись завданнями кримінального провадження, визначальними серед яких є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, враховуючи сукупний строк перебування обвинуваченої під вартою і період часу, протягом якого відбувається судовий розгляд відносно ОСОБА_4 , зважаючи на необхідність дотримання розумних строків в ході судового розгляду суд ухвалив закінчити з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами без допиту свідка ОСОБА_15 .
Також суд зазначає, що у цьому кримінальному провадженні (безпосередньо у складі суду, яким ухвалюється цей вирок) не відбувся допит потерпілої ОСОБА_16 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 .
Як слідує з матеріалів справи, 03.02.2020 під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_17 була приведена до присяги і надала покази, за змістом яких вона не була очевидцем події, визначеної в обвинувальному акті як вбивство з необережності її чоловіка, їй зателефонували та запросили для впізнання чоловіка, який вже був мертвий.
У подальшому ОСОБА_16 до суду не з`являлася, неодноразово в телефонному режимі під час передачі телефонограми усно повідомляла, що не приходитиме в судові засідання, а також направляла до суду звернення з проханням покарати винну особу та проводити слухання справи за її відсутності (заяви від 17.12.2020 , від 06.01.2021 в матеріалах справи).
З огляду на те, що потерпіла ОСОБА_16 своєчасно і належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду кримінального провадження, особисто клопотала про розгляд справи за її відсутності, очевидцем події не була, суд дійшов висновку про те, що непроведення її допиту не перешкоджатиме встановленню обставин кримінального правопорушення.
Вимоги майнового чи немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) потерпіла ОСОБА_16 не заявляла.
Крім показань обвинуваченої та свідка судом досліджено письмові докази, подані обвинуваченням, зокрема, висновки експертів.

Так, у висновку експерта № 012-219-3374-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, складеного на підставі постанови слідчого судді уповноваженим судово-медичним експертом (закінчення експертизи 18.10.2019) містяться наступні підсумки:

- при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 було виявлено:

а) різана рана (рана № 1) на волосистій частині голови в тімяній ділянці справа, нерівномірно виражена кровонапливність шкіри з ділянками нерівномірного зсадження шкіри та поголенням волосся на їх фоні в тім`яній ділянці справа, в центрі та зліва;

б) кровонаплив на задній поверхні правої дельтоподібної ділянки (ділянки надпліччя);

в) різана клаптева рана (рана № 2) на внутрішній поверхні правого коліна;

г) виражене недокрів`я судин внутрішніх органів, фокуси, некротичного нефрозу з шунтуванням кровоточу в нирках, респіраторний дистресс-синдром, набряк-набухання, дистрофія нейроцитів головного мозку з діапедез ними крововиливами ознаки крововтрати та шоку.

Різані рани (№ 1, 2) виникли від дії гострого предмету, якому притаманні ріжучі властивості. Нерівномірно виражена кровонапливність шкіри з ділянками нерівномірного зсадження шкіри та поголення волосся на їх фоні виникли від дії тупого предмету за механізмом удару та тертя.

Визначені тілесні ушкодження, враховуючи результати судово-гістологічного дослідження (відсутність видимої клітинної реакції), виникли незадовго (до 30-40 хвилин) до настання смерті.

Вищеописані різані рани мають ознаки легкого тілесного ушкодження, яке спричиняє короткочасний розлад здоров`я. Інші ушкодження мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Враховуючи всі вищеописані ушкодження, можна припустити, що травмуючих впливів, було заподіяно, не менше трьох;

- смерть ОСОБА_8 настала від різаної рани волосистої частини голови з розвитком крововтрати та шоку, на що вказує: в п. а, п. г, а також смугасті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця. Мався фоновий стан у вигляді жирової дегенерації печінки (жирового гепатозу) з переходом в неповний септальний цироз печінки та алкогольної інтоксикації (наявність алкоголю в крові в консистенції 3,27 проміле), який сприяв крововтраті та шоку. Між різаною раною волосистої частини голови та настанням смерті ОСОБА_8 , прямого причинно-наслідкового зв`язку немає.

З огляду на ступінь вираженості трупних явищ на момент дослідження трупа у морзі, причину смерті, а також умови і місце знаходження трупа, можна припускати, що ймовірна давність настання смерті може становити близько 24 годин з моменту дослідження трупа у морзі;

- при судово-токсилогічному дослідженні було виявлено наявність алкоголю в крові в концентрації 3,27 проміле, що за життя відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

Кількість вжитого алкоголю та проміжок часу встановити не є можливим через відсутність даних про концентрацію та наявність алкоголю в сечі (через відсутність сечі в сечевому міхурі трупа).

Відповідно до висновку експерта № 091-264-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, складеного на підставі постанови слідчого судді уповноваженим судово-медичним експертом (закінчення експертизи 23.10.2019) походження крові, знайденої у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_4 , від ОСОБА_8 не виключається.

За наслідками проведення експертного дослідження на змивах обох рук ОСОБА_4 , відібраних для дослідження 06.09.2019, не виявлено крові (висновок експерта № 081-250-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, що складений на підставі постанови слідчого судді уповноваженим судово-медичним експертом (закінчення експертизи 24.10.2019).

Згідно з висновком експерта № 081-251-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, складеним на підставі постанови слідчого судді уповноваженим судово-медичним експертом (закінчення експертизи 23.10.2019) на наданих на дослідження змивах з рушника, вилученого під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 виявлена кров людини, походження якої від ОСОБА_8 не виключається, проте категоричний висновок щодо цього зробити неможливо.

У висновку експерта № 081-249-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, складеного на підставі постанови слідчого судді уповноваженим судово-медичним експертом (закінчення експертизи 28.10.2019) зазначається, що на наданих на дослідження кросівках з правої та лівої ноги ОСОБА_4 виявлена кров, видова належність якої не встановлена, на футболці, штанах, рюкзаку кров не виявлена.

З дослідженого судом протоколу огляду місця події від 05.09.2019 слідує, що слідчим в присутності двох понятих з 10 год 32 хв по 13 год 25 хв проводився огляд ділянки місцевості ґрунтового покриття розміром приблизно 2х2 метри, яка розташована поблизу бетонного паркану біля будівлі № 59 по вул. Ломоносова у м. Києві. Зокрема, протокол містить детальний опис трупа чоловіка, який там знаходився та вміст кишені його шортів.

З дослідженого судом протоколу огляду місця події від 05.09.2019 вбачається, що слідчим у присутності двох понятих з 13 год 40 хв до 14 год 07 хв проведено огляд місцевості ґрунтового покриття, розміром 3х4 метри, яка розташована біля бетонного забору поблизу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , де виявлено і вилучено дві подушки, зелену ковдру і рушник синього кольору, всі зі слідами речовини бурого кольору.

До протоколу приєднано фототаблицю, в якій міститься шість кольорових фото з зображеннями трупа чоловіка, наявних на йому поранень на голові та коліні, дві подушки зі слідами бурого кольору, зелена ковдра зі слідами бурого кольору, рушник синього кольору зі слідами бурого кольору.

З наданого стороною обвинувачення в якості письмового доказу протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 06.09.2019 слідує, що впізнання проводилося слідчим в приміщенні територіального органу Національної поліції в присутності понятих свідком ОСОБА_15 , який на фотознімку № 3 впізнав жінку, котра 03.09.2019 близько 19 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_3 в стані алкогольного сп`яніння підійшла до ОСОБА_7 та повідомила йому, що у чоловіка на ім`я ОСОБА_18 з голови йде кров, він знаходиться весь в крові. Згідно з довідкою до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімках під № 3 зображено ОСОБА_4 .
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 06.09.2019, вбачається, що 06.09.2019 о 14 год 40 хв у приміщенні Голосіївського управління поліції м. Києва затримано ОСОБА_4 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 06.09.2019, відеозапис якого не зберігся, що проводився у м. Києві з 18 год 40 хв до 19 год 00 хв у присутності двох понятих, статиста і за участю захисника підозрюваної особи (місце визначити неможливо) слідує, що під час слідчого експерименту ОСОБА_4 в якості підозрюваної повідомила, що 03.09.2019, приблизно о 16 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_3 , вона разом з ОСОБА_7 , чоловіком на ім`я ОСОБА_9 та чоловіком на ім`я ОСОБА_18 , вживали алкоголь, а саме: горілку на галявині біля забору. Вживши алкоголь, ОСОБА_4 вказує, що вона пішла відпочивати разом з ОСОБА_19 приблизно о 18 год 00 хв вона прокинулася та побачила як ОСОБА_18 з ОСОБА_9 вживають алкоголь, а саме: горілку, яка належить їй особисто. Далі, ОСОБА_4 , підійшла до ОСОБА_18 , який сидів на землі та почала з`ясовувати з ним навіщо він випиває її горілку. На основі цього у них виник словесний конфлікт. Під час конфлікту, як вказує ОСОБА_4 , вона взяла в праву руку скляну банку ємкістю 0,5 л, з консервацією, та стоячи з лівої сторони, дещо позаду, нанесла один удар даною банкою, механізмом знизу вверх, в область тімяної частини голови ОСОБА_18 . Від даного удару у ОСОБА_18 з голови пішла кров. Після цього, як вказує ОСОБА_4 , вона разом з ОСОБА_19 надали першу медичну допомогу ОСОБА_18 . Надалі всі лягли відпочивати. 04.09.2019, приблизно о 00 год 00 хв, як ОСОБА_4 прокинулась, ОСОБА_18 вже не було. Протягом 04.09.2019 вона ОСОБА_18 не бачила. 05.09.2019, приблизно о 09 год 00 хв ОСОБА_4 вказує, що вона прокинулась та, маючи на меті піти до туалету, пішла у ліву сторону на галявині. Пройшовши приблизно 15 метрів, вона побачила між деревами в положенні полулежачи на спині, обпертого в стовбур дерева ОСОБА_18 без ознак життя. На голові ОСОБА_18 була кров. Після цього, вона разом з ОСОБА_19 пішли на пункт прийому вторинної сировини, де попросила викликати поліцію.

На цьому відтворення обстановки та обставини події із підозрюваним було закінчено.

Також обвинуваченням подано, а судом досліджено письмові докази, які становлять собою документи, що характеризують ОСОБА_4 .

За наслідками дослідження, а також оцінки в нарадчій кімнаті письмових доказів, поданих обвинуваченням, суд зазначає, що підстави для визнання неналежними та/або недопустимими вищеописаних документів не вбачаються.
Але така оцінка не стосується протоколу проведення слідчого експерименту, адже в силу приписів ч. 4, 5 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Частина ч. 1 ст. 95 КПК України визначає показання як відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
Досліджений протокол проведення слідчого експерименту від 06.09.2019, крім того, що він не містить відомостей про місце проведення слідчого експерименту, свідчить про те, що в ході його складання не мало місця відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення випробувань за участі ОСОБА_4 в якості підозрюваної. ОСОБА_4 не вчиняла якихось активних дії (не ходила, не поверталася, не відображала як вона стояла та/або сиділа, де знаходилася, де в`язала банку, не показувала, що з банкою зробила, як нанесла удар, з якої відстані, куди діла банку тощо, не показувала, де розміщувалася вона, а де ОСОБА_8 , ОСОБА_7 тощо.), а лише усно повідомляла.
У зв`язку з цим, протокол проведення слідчого експерименту від 06.09.2019 є документом, який фактично посвідчує виключно проголошення підозрюваною зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення. На вказаних підставах суд розцінює його не як самостійне процесуальне джерело доказів, а як форму закріплення допиту. Проте в силу засад безпосередності сприйняття доказів, повідомлені ОСОБА_4 слідчому відомості 06.09.2019 не мають доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України для суду в ході розгляду цього кримінального провадження.
Крім того, суд надає критичну оцінку посиланням прокурора на те, що ОСОБА_4 в суді визнала свою вину. Так, дійсно в журналі судового засідання від 03.02.2020 зазначено, що на запитання судді обвинувачена ОСОБА_4 вказала, що свою вину вона визнає частково, адже з місця злочину вона не тікала. Такі висловлювання мали місце не під час проведення допиту з дотриманням вимог процесуального законодавства відповідно до установленого судом порядку дослідження доказів, а тому не приймається в якості показання обвинуваченої і оцінка їх в нарадчій кімнаті не здійснюється.
Повертаючись до показань, отриманих з дотримання вимог процесуального законодавства в ході судового розгляду, суд зазначає, що показання обвинуваченої і свідка в частині дати, часу та місця вчинення кримінального правопорушення, визначення постраждалої особи та особи, яка нанесла тілесне ушкодження, кількості поранень відповідають одне одному.
Такі показання спростовують викладене в обвинувальному акті обвинувачення.
Щодо наявності під зрізами ОСОБА_4 залишків крові, походження якої не відкидається від ОСОБА_8 , суд оцінює як такі, що співвідносяться з показаннями як обвинуваченої, так і свідка ОСОБА_7 , оскільки вони обидва показали, що надавали допомогу ОСОБА_8 , проводили омиття його рани та обробку рани, тому кров могла залишитися.
Решта доказів обвинувачення, навіть у своїх сукупності, не містять, на переконання суду, фактичних даних, які б прямо та/або опосередковано підтверджували обставини, викладені в обвинувальному акті та на підставі яких суд міг би зробити обґрунтований висновок і ствердно встановити факт того, що саме ОСОБА_4 нанесла удар ОСОБА_8 .
Стаття 92 КПК України закріплює, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Під час судового розгляду стороною обвинувачення не заявлялися клопотання про витребування доказів, заяви про сприяння у поданні доказів не подавалися.
Відомостей про те, що в ході досудового розслідування проводилися інші огляди місця події, зокрема, після проведення слідчого експерименту, з метою вилучення банки, яка фігурувала у відомостях, повідомлених підозрюваною особою в ході проведення слідчого експерименту чи уламків такої банки, про проведення експертного трасологічного дослідження такої банки (її уламків), ні прокурор, ні захисник суду не надали.
Стороною захисту докази до матеріалів справи не приєднувалися, допит свідків не заявлявся.
В силу Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Таким чином, обвинуваченням не доведено суду факту того, що саме обвинувачена ОСОБА_4 04.09.2019 близько 16 год 30 хв у зеленій зоні поблизу будинку № 59 по вул. Ломоносова у м. Києві взяла у праву руку скляну банку, об`ємом 0,5 л та нанесла нею ОСОБА_8 в область тім`яної частини голови один удар, який, на фоні жирової дегенерації печінки (жирового гепатозу) з переходом в неповний септальний цироз печінки та алкогольної інтоксикації (наявність алкоголю в крові в консистенції 3,27 проміле), що сприяв крововтраті та шоку, не напряму призвів до смерті останнього.
Згідно з ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі недоведеності вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа; недоведеності вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; недоведеності наявності складу кримінального правопорушення в діянні обвинуваченого.
За підставі викладеного, суд вбачає достатніми підстави для ухвалення у цьому кримінальному провадженні виправдувального вироку в порядку п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Дійшовши висновку про наявність підстав для ухвалення виправдувального вироку, суд зазначає, що певна частина зібраних даних у цьому кримінальному провадженні не повністю узгоджуються між собою, зокрема, щодо часу виникнення у ОСОБА_8 тілесного ушкодження у виді рани тім`яної частини голови (порівняння показань обвинуваченої та свідка з висновком експерта). Проте суд не повинен переймати на себе функції органів досудового розслідування або ж обов`язки обвинувачення та описувати події, які видаються установленими (формувати власну версію подій), адже у цьому кримінальному провадженні не було доведено саме вчинення кримінального правопорушення особою, які висунуто обвинувачення.
Проголошені в ході судового розгляду висловлювання обвинуваченої щодо тиску на неї при проведенні досудового розслідування судом до уваги не приймаються, як такі, що не задокументовані і жодним чином не підтвердженні, а тому не мають значення для розгляду кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлено.
Речовими доказами у кримінальному провадженні в установленому законодавством порядку визнано змиви речовини бурого кольору з рушнику синього кольору, які поміщені до паперового конверту, змиви обох рук ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту, зрізи фрагментів нігтьових пластин обох рух ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту, штани темно-коричневого кольору, футболку чорного кольору, пару кросівок чорного кольору, рюкзак з особистими речами, які поміщено до паперового конверту.
Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України, шляхом передачі на зберігання в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України тих з них, що містять сліди кримінального правопорушення, а також шляхом передачі решти власнику.

Запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_4 під вартою, з огляду на відсутність підстав для продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження, підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати для здійснення їх розподілу судом у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 203, 368, 370, 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 119 КК України та виправдати її на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати.
ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі судового засідання.

Речові докази, а саме: штани темно-коричневого кольору, футболку чорного кольору, рюкзак з особистими речами повернути власниці ОСОБА_4 .

Речові докази, а саме: змиви обох рук ОСОБА_4 , зрізи фрагментів нігтьових пластин обох рух ОСОБА_4 , змиви речовини бурого кольору з рушнику синього кольору, пару кросівок чорного кольору залишити на зберігання.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам та учасникам провадження, направити прокурору не пізніше наступного робочого дня.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок проголошено 16.04.2021 після виходу суду з нарадчої кімнати, видалення до якої відбулося 15.04.2021.

Суддя ОСОБА_1