Справа № 362/6099/20
Провадження № 1-кп/362/363/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Василькові Київської області матеріали кримінального провадження №0000554 від 28.10.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Севаберд, Вірменія, українця, громадянина України, що має вищу освіту, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000554 від 28.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а також просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, зважаючи на відповідність обвинувального акту вимогам КПК України, відсутність підстав для закриття провадження, а також повернення обвинувального акту прокурору.

Захисники обвинуваченого та обвинувачений ОСОБА_6 заявили клопотання, в якому просили повернути обвинувальний акт прокурору в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України, зважаючи на те, що вимоги ст. 290 КПК України виконані органом досудового розслідування не були, обвинувачений та його захисники не мали можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а сам обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування ні ОСОБА_6 ні його захисникам вручено належним чином не було, що перешкоджає здійснювати захист від кримінального переслідування та заявити в суді клопотання у відповідності до вимог КПК України, які підлягають розгляду в підготовчому судовому засіданні. Щодо обання запобіжного заходу заперечували, оскільки клопотання прокурора є необгрунтоване, крім того, подане з порушенням вимог КПК

Потерпілий та його представник підтримали клопотання прокурора щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та просили призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, клопотання про обання запобіжного заходу,уд приходить до такого висновку.

Одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність, поняття яких законодавцем визначено у ст.ст. 8 та 9 КПК України.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Вивчивши клопотання, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи доводи, викладені учасниками процесу, суд вважає, що обставини, викладені у ч.1 ст. 194 КПК України, на даний час недоведені, не надано достатньо доказів щодо існування підстав вважати, що вказаний у клопотанні ризик передбачений ст.177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу є необгрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим устатті 291 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, або, якщо відсутні визначені законом додатки до нього.

Відповідно до п. 13 ч. 2ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 293 КПК України визначено, що одночасно з переданням обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування заходів медичного або виховного характеру.

Вказана норма є імперативною та має вказівку категоричного характеру й обов`язкової умови виконання цієї норми, визначаючи конкретного суб`єкта, який має виключне право та обов`язок надання копії обвинувального акту як підозрюваному, так і його захиснику.

Отже, з наведеного слідує, що надання копії обвинувального акта підозрюваному це процесуальна дія, яка надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від безпідставного обвинувачення.

Разом з тим, до матеріалів обвинувального акту не додано розписки з відміткою про вручення підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Натомість, додано лише протокол прокурора про відмову в отриманні копії матеріалів, в якому зазначено, що копії матеріалів направлено за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_6 , при цьому жодних доказів на підтвердження факту вручення обвинувального акту з додатками обвинуваченому, а також направлення прокурором обвинувального акту з додатками на адресу проживання обвинуваченого, суду не надано.

Більше того, ч.2 ст.111 КПК України визначено, що повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою.

Вказані вище фактичні обставини, а також наведені норми закону повністю спростовують посилання прокурора на те, що обвинувальний акт вручено підозрюваному у законний спосіб, адже прокурор був зобов`язаний вжити всіх заходів щодо вручення підозрюваному обвинувального акту особисто під розписку. Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прокурором не додано до матеріалів обвинувального акту доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_6 отримав копію обвинувального акта поштою.

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_6 та його захисникам не вручено копії обвинувального акту з додатками до нього, порушено його право визначене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На вказані порушення також звертає увагу у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Так, наприклад, у рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" зазначено, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів».

До того ж, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

На думку суду, зазначене порушення (невручення обвинуваченому та його захисникам обвинувального акта) не може бути усунуте у ході судового розгляду, порушує право обвинуваченого на захист, а також може привести у подальшому до прийняття необґрунтованого рішення по справі.

Указані порушення при завершенні досудового слідства є істотними, і свідчать про неможливість призначення кримінального провадження до розгляду, зважаючи на порушення права на захист обвинуваченого і не виконання прокурором вимог, передбачених ст. 293 КПК України.

Крім того, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засіданні повернути обвинувальний акт прокурору у випадку якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 290, 291, 293, 314, ч.2 ст. 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - відмовити.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, складений у кримінальному провадженні №0000554 від 28.10.2020 року - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16.08.2021 року.

Суддя ОСОБА_1