Справа № 945/1948/20
Провадження №1-кп - 945/231/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"6" травня 2021 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001000 від 09.10.2020 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу 89 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

24.01.2020 року ОСОБА_4 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби в ЗСУ на посадах осіб рядового та сержантського складу строком на 6 місяців.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 24 від 24.01.2020 року молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого механіка-водія 8 бойової машини 3 танкового взводу 2 танкової роти батальону зазначеної військової частини.

В подальшому згідно наказа командира військової частини НОМЕР_1 № 65 від 05.03.2020 року молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду старшого механіка-водія 1-ї бойової машини 2 танкової роти танкового батальону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказаку командира військової частини НОМЕР_1 № 33 від 02.03.2020 року молодшого сержанта ОСОБА_4 направлено в службове відрядження до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Проте, 17.03.2020 року о 08год00хв., молодший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився без поважних причин вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується на території НОМЕР_3 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

03.11.2020 року молодшого сержанта ОСОБА_4 добровільно прибув до військової прокуратури Миколаївського гарнізону в м.Миколаєві та заявив про себе і вчинений ним злочин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст.89 КК України, його відношення до скоєного злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся, задовільно характеризується за місцем служби та мешкання, є учасником бойових дій, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає, що обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ввизнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

06.05.2021