Номер провадження 1-кп/243/623/2021
Номер справи 243/4380/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 06 » травня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000300, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної Прокуратури Донецької області 29 квітня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24 червня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 297 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк два місяці, звільнився 26 жовтня 2020 року по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 частина 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В середині лютого 2021 року ( більш точної дати та часу під час розгляду кримінального провадження встановити не виявилось можливим) ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу власника раніше знайомого ОСОБА_7 . Під час спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у ОСОБА_4 виник корисливий протиправний умисел на заволодіння майном, що належить ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою.

Реалізовуючи свій корисливий протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, в середині лютого 2021 року ( більш точної дати та часу під час розгляду кримінального провадження встановити не виявилось можливим), ОСОБА_4 , знаходячись за адресою : АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою ОСОБА_7 попросив у останнього у тимчасове користування крупо подрібнювач із металу синього кольору «Єликор -1», заздалегідь не маючи наміру повертати вказане майно власнику. ОСОБА_7 , не будучи обізнаним про корисливий протиправний умисел ОСОБА_4 , добровільно передав останньому крупо подрібнювач із металу синього кольору «Єликор -1» вартістю 1349 грн 20 коп. Після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився на власний розсуд майном, яким заволодів шляхом довіри.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 1349 грн 20 коп.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе винним в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 частиною 1 КК України та суду пояснив, що в середині лютого 2021 року він знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу власника раніше знайомого ОСОБА_7 . Під час спілкування між ним та ОСОБА_7 , у нього виник корисливий протиправний умисел на заволодіння майном, що належить ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою. З цією метою він, знаходячись за адресою : АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою ОСОБА_7 попросив у останнього у тимчасове користування крупо подрібнювач із металу синього кольору «Єликор -1», заздалегідь не маючи наміру повертати вказане майно власнику. ОСОБА_7 , не будучи обізнаним про його корисливий протиправний умисел, добровільно передав йому крупо подрібнювач із металу синього кольору «Єликор -1». Після чого він покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився на власний розсуд майном, яким заволодів шляхом довіри.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, він заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 1349 грн 20 коп.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

Потерпілий ОСОБА_7 який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000300 було зареєстровано 13 березня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 частина 1 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Протоколу огляду місця події від 13 березня 2021 року вбачається, що місцем огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення;

Із Протоколу огляду місця події від 15 березня 2021 року вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості, розташована біля двору домоволодіння АДРЕСА_4 . Біля вказаного двору знаходиться ОСОБА_8 , який добровільно, з письмової згоди надав для огляду:

-крупоподрібнювач із металу синього кольору, на якому міститься надпис: Єликор -1»-кормоизмельчитель № 920484, исполнение 5, 220V ,1700 W, режим S1, Ip 54, 50 HZ, 16,5 kg, ТУ У 29.3-6-2009,2017г, сделано в Украине»

-електричний мотор ( компресор), виготовлений із металу зі слідами іржі з частиною корпусу днища холодильника білого кольору;

-металевий дріт з металу сірого кольору, загальною довжиною 94 м., діаметром 3 мм.

Із Висновку судової товарознавчої експертизи № 394 від 24 березня 2021 року вбачається, що залишкова вартість викраденого майна, що належить ОСОБА_7 на момент вчинення злочину, тобто на період часу з 01 лютого 2021 року по 13 березня 2021 року, а саме:

-крупоподрібнювач із металу синього кольору, на якому міститься надпис: Єликор -1»-кормоизмельчитель № 920484, исполнение 5, 220V ,1700 W, режим S1, Ip 54, 50 HZ, 16,5 kg, ТУ У 29.3-6-2009,2017г, сделано в Украине» складає 1349 грн 20 коп;

-електричний мотор ( компресор), виготовлений із металу зі слідами іржі з частиною корпусу днища холодильника білого кольору складає 124 грн. 84 коп;

-металевий дріт з металу сірого кольору, загальною довжиною 94 м., діаметром 3 мм вартість не встановлено.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 березня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 2, як чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , який в лютому 2021 року попросив для особистого використання крупо подрібнювач та не повернув його. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 березня 2021 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що слідча дія «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 березня 2021 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 березня 2021 року.

Із Висновку судово психіатричної експертизи № 164 від 22 квітня 2021 року вбачається, що « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляє емоційно нестійкий розлад особистості, ускладнений розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, синдром залежності. В період вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_4 перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період здійснення інкримінованого правопорушення ОСОБА_4 не перебував у тимчасово хворобливому стані, за психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_4 є за психічним станом повністю усвідомлює свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 , обвинувачення за ст. 190 частина 1 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 190 частина 1 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до кримінальних проступків, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до п.1 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість у встановленому порядку не знята і не погашена, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, посередньо характеризується за місцем мешкання, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, повне відшкодування матеріальної шкоди, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, в межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді громадських робіт є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі Вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і призначено йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді обмеження волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

У відповідності до частини 4 статті 70 КК України «За правилами, передбаченими в частинах першій третій статті 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 частиною 1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк двісті годин.

За сукупністю кримінальних правопорушень, у відповідності до частини 4 статті 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 призначити у виді громадських робіт на строк двісті годин, а Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2021 року на підставі якого ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і призначено йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді обмеження волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_10 рахувати з моменту початку реального відбування покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази по справі: крупоподрібнювач із металу синього кольору, на якому міститься надпис: Єликор -1» кормоизмельчитель № 920484, исполнение 5, 220V ,1700 W, режим S1, Ip 54, 50 HZ, 16,5 kg, ТУ У 29.3-6-2009,2017г, сделано в Украине»; електричний мотор ( компресор), виготовлений із металу зі слідами іржі з частиною корпусу днища холодильника білого кольору; металевий дріт з металу сірого кольору, загальною довжиною 94 м., діаметром 3 мм., які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000300, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2021 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 16 березня 2021 року, що зберігаються в камері схову Відділу поліції №4 Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 120 від 14 березня 2021 року - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України передати власнику ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .