Справа № 640/7614/18
н/п 1-кп/953/125/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі суду:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.03.2018 року за № 0000945 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова з 11.05.2018 року знаходиться вищевказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 122 КК України.

Згідно обвинувального акту, 05.03.2018 приблизно о 22 год. 35 хв., ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 , прибули в парк «Закоханих», який розташований біля ресторану швидкого харчування «McDonalds» за адресою:м. Харків, вул. Пушкінська, 37, де зустріли раніше не знайомого їм ОСОБА_7 , який ніби-то образив знайому ОСОБА_5 , через що між ними виник конфлікт, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, в ході якого ОСОБА_5 , діючи в групі із ОСОБА_4 , маючи спільний злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому один удар правою рукою у ліву ділянку обличчя ОСОБА_7 , який від удару впав на землю на спину. ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, присів на ОСОБА_7 зверху та хаотично наніс удари, точної кількості в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, кулаками обох рук в область голови, у різні ділянки, після чого сторонні громадяни зіштовхнули ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , намагаючись зупинити його злочинні дії, а він, підвівшись, умисно наніс ще три удари взутою у черевик правою ногою по голові потерпілого, один з яких прийшовся у ділянку носу. Далі, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, підтримуючи співучасника, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_7 та наніс йому один удар продовгуватим предметом, схожим на дубинку, в область правої надбрівної дуги ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишили місце вчинення злочину, намагаючись уникнути затримання співробітниками поліції.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , а саме, нанесеного одного удару правою рукою у ліву ділянку обличчя ОСОБА_7 , хаотично нанесених ударів кулаками обох рук в область голови, а також трьох ударів взутою у черевик правою ногою по голові ОСОБА_7 , та протиправних дій ОСОБА_4 , а саме, нанесеного одного удару продовгуватим предметом, схожим на дубинку в область правої надбрівної дуги ОСОБА_7 ,останньому було спричинено, згідно з висновком експерта №12-14/247-А/18 від 10.04.2018, наступні тілесні ушкодження: травму голови з наявністю крововиливів, саден і забитих ран на обличчі, з закритим переламом кісток носа, субарахноїдальним крововиливом, контузією полюса лівої скроневої частки, забоєм головного мозку, що ускладнилася посттравматичним каудітом з нижнім парапарезом і корешковою симптоматикою, посттравматичними епісиндромом, яка відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім того, 05.03.2018, приблизно о 22 год. 35 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля ресторану швидкого харчування «McDonalds» за адресою: АДРЕСА_3 , у ході спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на фунті особистих неприязних стосунків, діючи згідно раптово виниклого у нього злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій і вважаючи, що його дії є непомітними для оточуючих та для ОСОБА_7 , скориставшись його безпорадним станом, а саме, знаходячись в положенні сидячі на ОСОБА_7 , який в ході отримання тілесних ушкоджень лежав на спині та не бачив, що відносно нього вчинюється крадіжка, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з правого зовнішнього карману куртки ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 7500 грн., купюрами у кількості 15 штук, номіналом по 500 грн., належні батьку ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , після чого залишив місце вчинення злочину, обернувши у подальшому викрадені гроші на власну користь і розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 7500 грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

05.04.2021 року до канцелярії суду подана заява потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за ч.1 ст. 122 КК України, оскільки вони претензій до них не мають. Також, в цій заяві просять розглядати дане питання у їх відсутність.
Обвинувачені не заперечують проти закриття провадження по справі за обвинуваченням за ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення.
Також, обвинуваченим ОСОБА_5 подана заява про закриття кримінального провадження відносно нього за ч.1 ст. 185 КК України у зв*язку зі спливом строку давності притягнення до відповідальності.
Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 проти закриття кримінального провадження не заперечувала, підтримала позицію обвинувачених, вказуючи, що протягом тривалого часу не було забезпечено явку потерпілих та свідків, ОСОБА_5 станом на теперішній час проходить службу у Збройних силах України, його позиція добровільна, просить задовольнити клопотання в повному обсязі.
Прокурор не заперечуючи проти закриття провадження щодо строку давності за ч.1 ст. 185 КК України, просив вирішити питання за заявою потерпілих за ч.1 ст. 122 КК України у їх відсутність та пояснював, що забезпечити явку потерпілих не змозі протягом трьох років, оскільки ніякого впливу на потерпілих щодо їх явки немає.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, або його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ст. 477 КПК України кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, за вимогами ст. 477 КПК України.
На підставі викладеного та враховуючи заяву потерпілих про відмову від обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України, суд вважає за необхідне клопотання потерпілих задовольнити та кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за ч.1 ст. 122 КК України закрити, оскільки це є правом потерпілих. При вирішенні даного питання,судом також враховані ті обставини, що потерпіли жодного разу до суду з 2018 року для надання пояснень не прибули і це їх право щодо подачі заяв до суду різного змісту.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 24 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 Кримінального процесуального кодексу України).

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України по подіях 05.03.2018 року.

Згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України)

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився трьохрічний строк давності за ч.1 ст. 185 КК України, передбачений ч.1 ст.49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України у зв*язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні та в письмовій заяві, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 , з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 є кримінальним проступком, та з моменту скоєння злочину минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити і звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.1 ст. 185 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за наявності його згоди буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова та не розгляд всіх клопотань в даному судовому засіданні може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи вимоги ст.ст. 128- 129 КПК України, суд роз*яснює цивільним позивачам їх право на пред*явлення позовних вимог до обвинувачених в порядку цивільного судочинства та залишає позови, які були пред*явлені в даному кримінальному провадженні без розгляду.

Керуючись ст.ст. 128, 284, 288, 369-372, 477 КПК України, ст.49 КК України,суд,-

У Х В А Л И В :
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України закрити в зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України закрити в зв`язку з відмовою потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 185 КК України - закрити.

Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без розгляду, роз*яснивши право на звернення в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :