В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012641 від 12 вересня 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньою-спеціальною освітою, працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 24 січня 2013 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяці позбавлення волі;- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2017 року близько 05 годин 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 8 побачив наглядно знайомого ОСОБА_6 , що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, у якого на руці висіла біла текстурна куртка вартістю 1500 гривень.

У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 та провів його до під`їзду № 5 по АДРЕСА_3 .

Після чого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії є помітними для сторонніх осіб, користуючись тим, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, зняв з руки ОСОБА_6 текстильну куртку білого кольору, вартістю 1500 гривень та зберігаючи її при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав, щиро розкаявся, повністю підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, встановлених під час досудового розслідування. Показав, що 11 вересня 2017 року близько 05 годин 20 хвилин він перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив наглядно знайомого сусіда ОСОБА_6 , що знаходився у стані алкогольного сп`яніння. На руці ОСОБА_6 висіла біла куртка, яку він вирішив вкрасти. Він провів сусіда до під`їзду, зняв у нього з руки куртку та пішов з місця вчинення кримінального правопорушення. Він розуміє, що вчинив погано. Потерпілому він повернув куртку та попросив вибачення. Щиро кається та просить суворо його не карати.
Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Як вбачається з даних, що містяться:
- у постанові про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 13 вересня 2017 року: білу текстурну куртку «ICEBOYS» - визнано речовим доказом;
- у розписці ОСОБА_6 від 23 вересня 2017 року про те, що він отримав від слідчого викрадену у нього куртку.
Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває на обліку у лікаря психіатра, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, потерпілому під час досудового розслідування повернуто викрадені речі.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - судом не встановлено.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.75 КПК України, з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.
Речові докази: білу текстурну куртку «ICEBOYS» - залишити власнику ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1