Справа № 161/1847/21 Провадження №11-сс/802/57/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 (ЄРДР № 0000150),
В С Т А Н ОВ И В:
Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням, яке погоджене з прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді оператора дробильної установки, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000150.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2021 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 29 березня 2021 року включно, з визначенням розміру застави в розмірі 136 200 гривень.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим надано докази про наявність ризиків зазначених в клопотанні, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, що ОСОБА_8 дав правдиві та послідовні показання, має постійне місце проживання, одружений, а оголошення підозрюваного в розшук було створене штучно. Вказує на те, в клопотанні слідчого не надано жодних доказів які б свідчили про існування ризиків, визначених ст.177 КПК України, а оголошена підозра є необґрунтованою та надуманою. Просить ухвалу слідчого судді змінити та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримували подану апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, міркування прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України;

- наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення;

- недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Як убачається з матеріалів провадження, 13 лютого 2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, один із яких відноситься до категорії тяжких.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів стверджується такими доказами:

протоколом огляду місця події від 12.02.2020 в ході якого було вилучено ряд предметів належних ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які визнано по даному кримінальному провадженні речовими доказами;

заявою потерпілого ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

постановою про визнання вилучених предметів речовими доказами;

протоколами протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, повністю узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в цілому мотивував своє рішення.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в тому числі тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 08 років з конфіскацією майна. Крім того, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2020 року до підозрюваного було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, однак ОСОБА_8 порушив обов`язки покладені на нього судом, зокрема ухилявся від органів досудового розслідування, внаслідок чого підозрюваного було оголошено в розшук, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За викладених обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатнім.
Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: