Провадження № 1-кс/760/3936/21
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ ВП на СЗТ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000077, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП на СЗТ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000077 від 30.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, а саме: 10.04.2011 року Недригайлівським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України до 1 року іспитового терміну; 15.05.2012 року Роменським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 20.05.2020 року повідомлений про підозру Роменським РВП ГУНП в Сумській обл., за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, матеріали відносно якого перебувають на розгляді у Роменському міськрайонному суді Сумської області та 01.02.2021 року згідно ухвали суду оголошено привід обвинуваченого ОСОБА_5 ; згідно ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.12.2020 року обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в розшук за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив новий корисливий злочин, при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_5 , 29.04.2021 року, приблизно о 16 год. 30 хв., спільно з ОСОБА_7 , перебував на території прилеглій до Центрального залізничного вокзалу «ст. Київ-Пасажирський», що знаходиться за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, буд. 1, та помітили раніше невідомого їм чоловіка ОСОБА_8 . В цей час, у вказаному місці, у ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , виник злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_8 , шляхом вчинення розбійного нападу.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , підійшли до ОСОБА_8 , який знаходився з лівої сторони, поруч з Центральним залізничним вокзалом та розпочали з ним розмову, під час якої запропонували спільно вжити спиртні напої, на що останній, не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , погодився. З метою вчинення злочину, ОСОБА_7 заздалегідь придбав лікарський засіб «Цикломед», маючи при собі вказаний лікарський засіб непомітно для потерпілого налив до стакану, у якому знаходився самогон та передав потерпілому ОСОБА_8 . У подальшому, після вживання вказаного напою, внаслідок втрати свідомості, викликаної вживанням лікарського засобу «Цикломед», потерпілий ОСОБА_8 перестав усвідомлювати себе та навколишнє середовище, а також не міг чинити опір діям ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Подолавши таким чином опір потерпілого, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 завели потерпілого у приміщення Залізничного вокзалу «ст. Київ-Пасажирський», де безперешкодно, перевіряючи вміст кишень одягу потерпілого ОСОБА_8 , діючи відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_7 тримав потерпілого, а ОСОБА_5 з правої передньої кишені джинсів потерпілого витяг мобільний телефон марки «Xiаomi Redmi 8А», синього кольору, вартістю 3000 гривень, в чохлі чорного кольору, зі шкірозамінника, у вигляді книжки, вартістю 200 гривень, з карткою мобільного оператора «Водафон», з номером НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку грошей не було та карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку грошей не було, у чохлі від мобільного телефону знаходилась банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_3 . Крім цього, ОСОБА_5 з лівої передньої кишені джинсів потерпілого витяг гроші в сумі 3000 гривень. Викрадені речі останній почав утримувати при собі.
Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 6200 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.
30.04.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КПК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, є зібрані в кримінальному провадженні докази.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки, існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові умисні корисливі кримінальні правопорушення й надалі, має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів, пов`язаних з викраденням чужого майна.

Крім того, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до ч. 2 ст. 187 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення застави.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, вказував на позитивні характеристики, соціальні зв`язки, також зазначив на неконкретність підозри, відсутність кваліфікуючих ознак, як розбій.

Підозрюваний підтримав свого захисника та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 вбачається, що 30 квітня 2021 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

30 квітня 2021 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30 квітня 2021 року, часом фактичного затримання ОСОБА_5 є 12 год. 20 хв. 30 квітня 2021 року.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимого та притягнутого до кримінальної відповідальності, перебуває у розшуку. Крім того, суд звертає увагу на те, що підозрюваний не має постійного місця проживання, офіційно ніде не працює. Суду не надано даних про його соціальні зв`язки.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких або альтернативних запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Таким чином клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП на СЗТ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 30 квітня 2021 року, 12:20 год.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 12:20 год. 28 червня 2021 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру м. Києва.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1