КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/3359/21-к Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2906/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Айхал, Марнинського р-ну, Саха Якутія, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити обраний ОСОБА_7 , запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, не враховано всіх обставин справи, судом не надано належної оцінки матеріалам кримінального провадження, обґрунтуванню слідчим підстав для продовження строку тримання під вартою, представленим доказам і проведенню необхідних слідчих дій в кримінальному проваджені, які обґрунтовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.
Апелянт звертає увагу на те, що слідчим в клопотанні і прокурором під час судового засідання, не надали суду будь-яких беззаперечних доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Апелянт вказує на незаконність, необґрунтованість і безпідставність повідомлення про підозру ОСОБА_7 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. Матеріали додані до клопотання не містять будь-яких доказів причетності ОСОБА_7 до збуту наркотичних засобів, або участі у злочинному угрупуванні разом з іншими особами.
Також апелянт просить звернути увагу суду на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має малолітнього сина ОСОБА_10 , 2012 року народження, до часу його затримання працював в меблевому цеху, майстром по збиранню меблів з 10.07.2017 року по 13.01.2021 р. Зазначене на думку сторони захисту вказує, що ОСОБА_7 , як громадянин, не може представляти будь-яку небезпеку для суспільства, з урахуванням того, що його участь в кримінальному угрупуванні і скоєнні тяжких або особливо тяжких злочинів за визначений проміжок часу, проведеного досудового слідства не доведена, будь-яких нових доказів до клопотання про продовження тримання під вартою, які би підтверджували скоєння будь-якого правопорушення ОСОБА_7 не додано тому, безпідставно до нього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
16.02.2021 року о 13 год. 04 хв. ОСОБА_7 затримано відповідно до ст. 208 КПК України.
17.02.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
18.02.2021 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.04.2021 року.
15.03.2021 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_11 щодо обрання судом міри запобіжного заходу, залишено без задоволення. Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.04.2021 року, включно, залишено без змін.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
На обґрунтування вимог клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу продовжують існувати надалі, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який йому інкримінується відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12-ти років з конфіскацією майна; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час встановлені не всі місця незаконного виготовлення, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів; незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваний є активним учасником злочинної групи, знає особисто інших підозрюваних та свідків, проживає з ними в одному місті та може вчинити дії щодо уникнення кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування; іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення вказаного кримінального правопорушення.
На даний час завершити досудове розслідування не видається можливим, оскільки необхідно провести та завершити слідчі та процесуальні дії, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження 20 висновків судових експертиз, 8 висновків комплексних судових молекулярно-генетичних, дактилоскопічних експертиз; оглянути речові докази та передати їх на зберігання до камери схову, зняти гриф секретності та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, виконати вимоги ст. 290 КПК України.
13.04.2021 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на строк до 11.06.2021 року включно.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Задовольняючи клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, які враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні процесуальних та слідчих (розшукових) дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Окрім цього слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, характер та обставини вчинення злочину, особу підозрюваного, ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії направлені на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Продовживши строк утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, та вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо підозрюваного, суд взяв до уваги п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України та врахував те, що підозрюваному інкриміновано умисний особливо тяжкий злочин, за який передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, а отже підозрюваний усвідомлює неминучість покарання. Тому слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень суду.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення у справах "Лабіта проти Італії" п. 153, "Мюллер проти Франції" п. п. 35-45). Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Посилання апелянта на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має малолітнього сина, до часу його затримання працював в меблевому цеху, майстром по збиранню меблів з 10.07.2017 року по 13.01.2021 р., не є безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана ухвала винесена з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та те, що оскаржувана ухвала винесена з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagozv. Turkey п. 51).
Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152153).
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.
Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.
Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4