Справа № 462/727/21
Провадження 1-кс/462/826/21
У Х В А Л А

17 травня 2021 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого ВРЗ СТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 28.04.2021 року щодо вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000106 від 09.02.2021 року,
встановив:
Захисник підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000106 від 09.02.2021 року ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , 14.05.2021 року звернулася до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова зі скаргою, у порядку ст. 303 КПК України на постанову про відмову у задоволенні клопотання від 28.04.2021 року про проведення повторної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000106 від 09.02.2021 року.
Свою скаргу обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 09.02.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудове слідство у цій справі на сьогоднішній день здійснює слідчий ВРЗ СТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 . ОСОБА_3 визнано підозрюваним на підставі повідомлення про підозру від 26.03.2021 року. У повідомленні про підозру відносно ОСОБА_3 стверджується про заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 17.04.2021 року нею рекомендованим листом з описом було направлено до СВ Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області клопотання про проведення дорожньо-технічної експертизи та клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи у відповідності до вимог ст. 220 КПК України. Вказані клопотання слідчим відділом були одержані 21.04.2021 року. Проте, тільки 06.05.2021 року їй стало відомо про винесені слідчим постанови щодо відмови у проведені експертиз, які датовані 28.04.2021 року, копії яких були подані слідчому судді при розгляді скарги на дії/бездіяльність слідчого. Постанови від 28.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотань ні їй як захиснику, ні підозрюваному не вручались та не направлялись. Згідно постанови слідчого від 16.03.2021 року про проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 було надано висновок експерта № 314 від 23.03.2021 року. Проте, захисник вважає, що вказаний висновок експерта не відповідає вимогам норм КПК України, є не об`єктивним та необґрунтованим, а також складений в порушення правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6. Як вбачається з висновку експерта № 314 від 23.03.2021 року експертиза проводилась без обстеження потерпілого, без історії хвороби та медичної картки останнього, а також без будь-якого дослідження клінічного перебігу ушкоджень. До клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи стороною захисту додаються додаткові дані, зокрема довідку з місця праці потерпілого ОСОБА_6 про те, що останній протягом лютого 2021 року не перебував на лікарняному (ДТП мало місце 08.02.2021 року). Як експерт прийшов до висновку, що ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я не обґрунтовано жодним чином. Відтак, просить скасувати постанову та зобов`язати слідчого провести повторну судово-медичну експертизу.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.
Скаржник у судовому засіданні підтримала вимоги скарги, посилаючись на мотиви такої, просить суд задовольнити таку у повному обсязі.
Слідчий у судовому засіданні заперечив вимоги скарги, посилаючись на її безпідставність, зазначив, що дії захисника спрямовані на затягування досудового слідства, просив суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.
Дослідивши доводи скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000106 від 09.02.2021 року, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскаржити рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Під час розгляду скарги встановлено, що у провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 09.02.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Також встановлено, що захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 17.04.2021 року звернулася з клопотанням до СВ Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про проведення повторної судово-медичної експертизи у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 1 ст. 56 КПК України закріплено права потерпілого під час кримінального провадження, серед яких, зокрема, право заявляти клопотання.
За вимогами ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого ВРЗ СТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 28.04.2021 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, обставини, які впливають на тяжкість кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані, у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Таким чином, захисником до слідчого було подане клопотання про проведення слідчих дії, звернення з таким клопотанням є правом підозрюваного, передбаченим ст. 56, 93, 220 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Зі змісту ст. 220 КПК України про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій виноситься вмотивована постанова.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, відмова слідчого у задоволенні клопотання ґрунтується на тому, що судово-медичну експертизу було проведено відповідно до інструкції про проведення судово-медичної експертизи, лікарем судово-медичним експертом. Із висновку № 314 від 23.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, відповідно до медичної документації, наданої потерпілим.
Однак, враховуючи сумніви у сторони захисту, а також, посилання на те, що вказаний висновок експерта не відповідає вимогам норм КПК України, є не об`єктивним та необґрунтованим, а також таким, що складений у порушення правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6 слідчий суддя вважає, що скарга у частині вимог про скасування постанови слідчого є підставною.
У підсумковій частині експерт, без посилання на будь-які дослідження приходить до висновку, що ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Однак, у відповідності до п. 4.1 Правил судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.
Як вбачається з висновку експерта № 314 від 23.03.2021 року експертиза проводилась без обстеження потерпілого, без історії хвороби та медичної картки останнього, а також без будь-якого дослідження клінічного перебігу ушкоджень.
До Клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи стороною захисту додаються додаткові дані, зокрема Довідку з місця праці потерпілого ОСОБА_6 про те, що останній протягом лютого 2021 року не перебував на лікарняному (ДТП мало місце 08.02.2021 року).
Як експерт дійшов висновку, що ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я не обґрунтовано жодним чином.
Згідно п. 2.2.2.Правил - тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) та згідно п. 2.2.3. - під стійкою втратою працездатності менш як на одну третину належить розуміти втрату загальної працездатності від 10% до 33%.
Як роз`яснено у розділі IV Узагальнення судової практики про застосування судами кримінально- процесуального законодавства при призначенні судових експертиз і використання їх висновків у кримінальному судочинстві, підготовленого Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слід мати на увазі, що експертний висновок не може ґрунтуватися на припущеннях або ж вихідних даних, об`єктах дослідження, отриманих усупереч процесуальному порядку.
Так, аналізуючи оскаржувану постанову, наведене дає підстави для висновку, що слідчий , всупереч вимогам ст. 110 КПК України, фактично не мотивував належно прийняте ним процесуальне рішення.
Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи встановлені обставини та їх правове регулювання, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга у частині вимог про скасування постанови слідчого ВРЗ СТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 28.04.2021 року щодо вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000106 від 09.02.2021 року - підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.
Щодо вимоги скарги про зобов`язання слідчого ВРЗ СТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 виконати слідчі дії, викладені у клопотанні, то, слідчий суддя вважає таку безпідставною, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
КПК України не містить положень, з яких би вбачались повноваження слідчого судді зобов`язувати слідчого на проведення конкретних слідчих дій, тобто КПК України не наділяє такими повноваженнями слідчого суддю.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Керуючись ст. 2, 7, 56, 110, 220, 303, 304, 306, 307 КПК України,
постановив:
Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого ВРЗ СТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 28.04.2021 року щодо вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000106 від 09.02.2021 року - задовольнити частково.
Постанову слідчого ВРЗ СТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи від 28.04.2021 року у кримінальному провадженні № 0000106 від 09.02.2021 року скасувати.
У решті вимог скарги - відмовити.
Ухвала в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: