Номер провадження: 11-кп/813/768/21
Номер справи місцевого суду: 520/9747/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001121 від 31 березня 2018 року відносно

ОСОБА_8 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, громадянки України, українки, яка не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини,
встановлені судом першої інстанції.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та їй призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Оскарженим вироком встановлено, що 28 лютого 2018 року близько 11 годин ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , в ході виниклого конфлікту, діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на ґрунті неприязних відносин лопатою для прибирання снігу завдала один удар ОСОБА_7 в область лівої руки, чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді садна 2-го пальця лівої кисті, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій зазначили, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та просили скасувати оскаржений вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтували тим, що суд першої інстанції не врахував пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 , які підтверджуються дослідженим під час судового розгляду відеозаписом.

Крім цього, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, щодо умисного завдання ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, оскільки вона лише оборонялась, коли останній наносив удари лопатою по стіні її будинку.

За таких обставин обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 вважають необґрунтованими висновки суду про те, що ОСОБА_8 діяла умисно та з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_8 не погоджується з тим, що суд мав право вийти за межі судового розгляду та визнати її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки на думку сторони захисту, суд першої інстанції повинен був виправдати ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням прокурора, як таким, що не підтверджене належними доказами.

Заперечення на апеляційну скаргу

Потерпілий ОСОБА_7 подав заперечення, на апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , оскільки вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, посилаючись на те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження та наданими під час судового розгляду показаннями потерпілого та свідків.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 підтримала вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили апеляційний суд залишити вирок без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник просили апеляційний суд оскаржений вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 невинуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги захисника є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки КПК України не передбачено винесення нового виправдувального вироку на стадії апеляційного розгляду кримінального провадження.

Разом з тим, обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник в своїй апеляційній скарзі, не погоджуючись з доведеністю вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, стверджували, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, дослідивши оскаржений вирок, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Так, відповідно до оскаржуваного вироку суду першої інстанції вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який під час апеляційного розгляду підтвердив свої показання, надані суду першої інстанції та пояснив, що 28.02.2018 року на вулиці був снігопад, він побачив, що ОСОБА_11 розкидала лопатою сніг на стіну його будинку. Він вийшов на вулицю, ОСОБА_11 почала на нього лаятись, потім вийшла його жінка на яку ОСОБА_11 також почала лаятись. Він почав лопатою відкидати сніг від люку та попросив ОСОБА_12 не кидати сніг на його територію, вдаривши лопатою по хвіртці. В цей момент ОСОБА_11 нанесла йому удар внутрішньою стороною лопати спочатку по руці, а потім по голові, спричинивши йому тілесні ушкодження. У нього в руках також була лопата, якою він відбивався від ОСОБА_13 . Потім на місце була викликана швидка медична допомога та поліція. Працівниками поліції був оглянутий відеозапис з відео-реєстратора. Працівники поліції намагались зайти до ОСОБА_8 , однак вона їм не відчинила та вони поїхали. Через декілька днів він звернувся до лікарні і пройшов обстеження;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_7 . В будинку, де вони проживають немає каналізації, є тільки вигрібна яма. 28 лютого 2018 року на вулиці йшов сніг, вони в камеру побачили, що ОСОБА_11 засипає снігом вигрібну яму. ОСОБА_7 вийшов на вулицю та зробив ОСОБА_15 зауваження, вона вийшла також на вулицю за чоловіком і почула, на їх адресу лаку ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_7 взяв лопату та почав розгрібати сніг. ОСОБА_11 замахнувшись лопатою кинула сніг в обличчя її чоловіку, на що він почав лопатою бити табличку на будинку. Вона знаходилась позаду свого чоловіка і бачила, що ОСОБА_11 вдарила її чоловіка лопатою по голові, також був сильний удар по руці. Від ударів у ОСОБА_7 на голові була невелике садно. Вона викликала на місце швидку медичну допомогу;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що 28 лютого 2018 року вона у складі бригади швидкої медичної допомоги виїжджала на виклик. Стан потерпілого ОСОБА_7 був збуджений, він пояснив, що у нього був конфлікт із сусідкою і він отримав удар лопатою по руці. На руці потерпілого була припухлість і почервоніння. Потерпілому було зроблено знеболююче та наданий препарат для зниження тиску. Оглянувши картку виїзду швидкої медичної допомоги №328 А29 від 28.02.2018 року свідок ОСОБА_16 підтвердила, що вона особисто заповнювала зазначену карту виїзду, скарги потерпілого були зафіксовані зі слів потерпілого, а також на місці був встановлений діагноз, зазначений у картці.

Проаналізувавши показання свідків, апеляційний суд погоджується з їх оцінкою, яка була надана судом першої інстанції та зазначає, що показання вказаних свідків, є логічні, чіткі, послідовні та такі, що узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме:

- витягом АРМОР від 28.02.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_14 звернулась до служби 102 з викликом поліції та повідомила, що у її чоловіка сварка з сусідкою, під час виниклого конфлікту сусідка вдарила її чоловіка лопатою;

- витягом АРМОР 28.02.2018 року, відповідно до якого було зареєстровано повідомлення від медичного працівника ОСОБА_16 щодо отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень: забій, садна м`яких тканин 2 і 3 пальців зовнішньої сторони долоні, які він отримав внаслідок конфлікту с сусідкою, яка вдарила його лопатою по руці, якою він захищався. Жодних інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 немає.

- відеозаписом з місця події, яким зафіксовано, що ОСОБА_8 вдарила лопатою по лопаті ОСОБА_7 в місці, де той тримав лопату руками.

- висновком судово-медичної експертизи № 904, яка проводилась в період часу з 03.05.2018 року по 30.05.2018 року, експертом у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, садна лоба та 2-го пальця лівої кісті. Закрита черепно-мозкова травма в формі головного мозку, садна лоба відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садно 2-го пальця лівої кісті відносяться до легких тілесних ушкоджень. З дослідної частини зазначеного висновку експерта вбачається, що експертом у ОСОБА_7 об`єктивно встановлено на задній поверхні основної фаланги 2-го пальця лівої кисті садно у вигляді ділянки шкіри неправильної овальної форми розміром 0,3х0,2 см. з рожевою блискучою поверхнею. Інші тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта встановлені експертом на підставі виписки з медичної карти амбулаторного хворого КУ «ЦПМСД№4» амбулаторії №2 від 02.03.2018 року на ім`я ОСОБА_7 , який 02.03.2018 року знаходився на прийомі у сімейного лікаря.

- карткою виїзду швидкої медичної допомоги №328 А29 від 28.02.2018 року, складеної фельдшером ОСОБА_16 , відповідно до якої, за адресою АДРЕСА_3 прибула бригада швидкої медичної допомоги за викликом ОСОБА_7 з приводу гіпертонії. Зі слів ОСОБА_7 були зафіксовані його скарги на головний біль, запаморочення, нудоту, тремтіння в тілі, нестача повітря, біль у лівій кисті, які з`явились у нього внаслідок стресу в період конфлікту с сусідкою, від якої отримав удар лопатою по лівій кисті руки. В результаті огляду був встановлений діагноз: гіпертонічний криз, забій та садна м`яких тканин 2 і 3 пальців лівої кисті. Будь-які інші тілесні ушкодження у ОСОБА_7 медичним працівником не виявлені, та особисто ОСОБА_7 на будь-які інші тілесні ушкодження не скаржився та медичного працівника не повідомляв.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту були повторно досліджені: обвинувальний акт (а.к.п.4-6) та відеозапис з місця події (а.к.п. 81).

Захисник у своїй апеляційній скарзі стверджував, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів, щодо умисного завдання ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, та просив дослідити під час апеляційного розгляду відеозапис із зовнішніх камер спостереження, на якому зафіксовані обставини розглядаємої події.

За клопотанням сторони захисту апеляційний суд повторно дослідив відеозапис з камери зовнішнього спостереження з місця події (а.к.п. 81).

З відеозапису вбачається, що в ході конфлікту, який відбувся між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , остання навмисно завдала удар лопатою для прибирання снігу ОСОБА_7 по руці, в якій він утримував свою лопату.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та доведеності її вини у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

На думку апеляційного суду, твердження обвинуваченої про недоведеність її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими судом першої інстанції.

Невизнання своєї провини обвинуваченою ОСОБА_8 апеляційний суд розцінює, як намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
З урахуванням викладених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, слід призначити в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в дохід держави.
Апеляційний суд зазначає, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них неправомірних дій з боку суб`єктів, які вчиняють кримінальні правопорушення. Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких соціально значимих, як здоров`я людини, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що визначене ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення нею нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої .

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2019 року, яким ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та їй призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4