КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 16 лютого 2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційні скарги представника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ТОВ «ДМ «ДНІПРО», ТОВ «Торгівельний дім «Хлібозавод № 10» та ТОВ «Хлібозавод № 10», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року,

за участі: представника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , накладено арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківській установі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749, , юридична адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 32), а саме рахунки:

- № НОМЕР_1 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ) (ЄВРО) (ДОЛАР США), що належить ТОВ «ДМК «Дніпромлин» ();

- № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належать ТОВ «Хлібозавод № 10» ();

- № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10» ().

Не погоджуючись з таким рішенням, представник адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ТОВ «ДМ «ДНІПРО», ТОВ «Торгівельний дім «Хлібозавод № 10» та ТОВ «Хлібозавод № 10», подала апеляційні скарги, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року, скасувати її, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження представник зазначає, що 12 січня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику представників ТОВ «ДМ «ДНІПРО», ТОВ «Торгівельний дім «Хлібозавод № 10» та ТОВ «Хлібозавод № 10», копію ухвали не надіслано, про її існування стало відомо 02 лютого 2020 року, апеляційні скарги подано 03 лютого 2021 року.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг представник зазначає, що оскаржувана ухвала є формальною, необґрунтованою, невмотивованою, постановленою без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.
Зазначає, що розгляд клопотання прокурора проведено з порушенням прав власників майна на захист, оскільки слідчим суддею розглянуто відповідне клопотання без їхньої участі.
Зауважує, що посадовим, службовим особам зазначених товариств не повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні та вони не мають жодного відношення до нього.
Як стверджує апелянт, прокурором не надано доказів на підтвердження того, що арештоване майно набуто в результаті вчинення кримінально протиправних дій, має ознаки речового доказу та є предметом кримінальних правопорушень. Окрім того, на даний час кваліфікація кримінального правопорушення є попередньою, сума матеріальних збитків в порядку, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, не визначено, кримінальне провадження не здійснюється щодо юридичних осіб.
Також, представник звертає увагу на те, що слідчим суддею не обґрунтовано, яким саме чином грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках зазначених товариств відповідають критеріям ст. 170 КПК України та за якими операціями надійшли на вказані банківські рахунки. Окрім того, в порушення вимог ст. 173 КПК України, не враховано негативні наслідки для третіх осіб, оскільки накладення арешту на банківські рахунки спричинить невиконання товариствами своїх господарських зобов`язань перед іншими суб`єктами господарювання та паралізує господарську діяльності товариств.
В судове засідання прокурор ОСОБА_7 , який був ініціатором клопотання про арешт мана, не з`явився, 15 лютого 2021 року подав заву про можливість ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги та відкладення судового засідання на іншу дату, з метою підготовки та надання ґрунтовних письмових заперечень.

Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, оскільки у поданій заяві прокурором не наведено жодних підстав для відкладення судового засідання, не зазначено поважних причин неявки, не долучено будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість його прибуття. Окрім того, апеляційні скарги подано до апеляційного суду 03 лютого 2021 року, про що відомо прокурору і нього було достатньо часу для ознайомлення з їх змістом та долученими матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника ТОВ «ДМ «ДНІПРО», ТОВ «Торгівельний дім «Хлібозавод № 10» та ТОВ «Хлібозавод № 10» - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

12 січня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику представників ТОВ «ДМ «ДНІПРО», ТОВ «Торгівельний дім «Хлібозавод № 10» та ТОВ «Хлібозавод № 10», копію ухвали не надіслано, про її існування стало відомо 02 лютого 2020 року, апеляційні скарги подано 03 лютого 2021 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 вересня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України.

12 січня 2021 року прокурор першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на кошти, які обліковуються на рахунках у банківській установі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», що належить ТОВ «ДМК «Дніпромлин» (), ТОВ «Хлібозавод № 10» (); ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10» ().

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року клопотання прокурора задоволено.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000888 про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «ДМК «Дніпромлин», ТОВ «Хлібозавод № 10», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10», відкритих у банківській установі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна, на них необхідно накласти арешт.
Колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

В кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів та конфіскації майна.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Як убачається, із наданих слідчим до клопотання матеріалів, а саме з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України

Відповідно до обставин, викладених у Витягу, невстановлені досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою, маючи злочинний намір протиправного заволодіння майном суб`єкта господарювання Об`єднання громадян «Добробут», засновником якого є громадська організація «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України», шляхом незаконного збільшення числа членів громадської організації та подальшого проведення незаконних зборів, використовуючи підроблені документи, захопили управління в громадській організації, змінили її керівні органи та керівника.
Водночас, у наданому Витягу не зазначено до яких протиправних дій причетні посадові особи ТОВ «ДМК «Дніпромлин», ТОВ «Хлібозавод № 10», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10» у даному кримінальному провадженні.

В матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази того, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «ДМК «Дніпромлин», ТОВ «Хлібозавод № 10», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10» набуто кримінально протиправним шляхом або отримані юридичними особами внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Окрім того, в рамках кримінального провадження № 0000888 жодній особі, у тому числі посадовим чи службовим особам ТОВ «ДМК «Дніпромлин», ТОВ «Хлібозавод № 10», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10» не повідомлено про підозру та відносно товариства кримінальне провадження не здійснюється. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання, що не враховано слідчим суддею при постановленні ухвали.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ні прокурором в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінено розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках для зазначених товариств та виконання ними своїх договірних зобов`язань з іншими суб`єктами і виплати заробітної плати їхнім працівникам та паралізує господарську діяльність підприємств.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування не доведено необхідність у накладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «ДМК «Дніпромлин», ТОВ «Хлібозавод № 10», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10», відкритих у банківській установі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», що не враховано слідчим суддею.
На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційні скарги представника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ТОВ «ДМ «ДНІПРО», ТОВ «Торгівельний дім «Хлібозавод № 10» та ТОВ «Хлібозавод № 10» задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках зазначених товариств як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами цих власників майна, гарантованими законом, і завданням даного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику адвокату ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ТОВ «ДМ «ДНІПРО», ТОВ «Торгівельний дім «Хлібозавод № 10» та ТОВ «Хлібозавод № 10» строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року та задовольнити апеляційні скарги.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , накладено арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківській установі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749, , юридична адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 32), а саме рахунки:
- № НОМЕР_1 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ) (ЄВРО) (ДОЛАР США), що належить ТОВ «ДМК «Дніпромлин» ();

- № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належать ТОВ «Хлібозавод № 10» ();

- № НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10» (), - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на кошти, які обліковуються на рахунках у банківській установі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749, , юридична адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 32), а саме рахунки:
- № НОМЕР_1 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ) (ЄВРО) (ДОЛАР США), що належить ТОВ «ДМК «Дніпромлин» ();

- № НОМЕР_2 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належать ТОВ «Хлібозавод № 10» ();

№ НОМЕР_3 (УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ), що належить ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ХЛІБОЗАВОД № 10» ().

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/608/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9

Провадження № 11сс/824/1572/2021 Доповідач ОСОБА_8

Категорія ст.170 КПК