Провадження № 1-кс/127/4705/21
У Х В А Л А
Іменем України
27 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
захисника заявника: адвоката: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 09 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003623 від 02.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області зі вищевказаною скаргою, яку мотивувала тим, що 09.10.2020 постановою слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003623 від 02.09.2018 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.
Кримінальне провадження неодноразово передавалось для розслідування від одного слідчого до іншого слідчого, закривалося, а постанова про закриття кримінального провадження скасовувалась прокурором, після чого було передано до СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, де слідчим СУ ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 09.10.2020 його в черговий раз було закрито.
На думку ОСОБА_4 постанова про закриття кримінального провадження є передчасною та незаконною, оскільки кримінальне розслідування проводилося не в повному обсязі. Слідчим зазначено, що закриття кримінального провадження відбулося на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Однак слідчим не роз`яснено, у який саме спосіб, в наслідок яких слідчих, або процесуальних дій, це встановлено.
На думку заявника досудове слідство має у розпорядженні неспростовні факти, які вказують саме на протиправне заволодіння ОСОБА_6 у спосіб введення її та її дочки ОСОБА_7 в оману та зловживаючи їх довірою та грошовими коштами в сумі 3865 Євро, які не спростовує і навіть підтверджує сам ОСОБА_6 :
- ОСОБА_6 погоджується із тим, що отримав ці кошти через платіжну систему Юністрім в AT КБ «Приватбанк» у відділенні, що на пл. Перемоги, 1 у місті Вінниці;
- ОСОБА_6 також погоджується, що ці кошти він отримав як передоплату за будинок, що по АДРЕСА_1 , який пообіцяв продати саме її дочці і на підтвердження цього факту він же сам не спростовує того факту, що дозволив її дочці ОСОБА_7 користуватися деякими прибудинковими спорудами, проте вказує, що дозволив користуватися будинком, однак це не настільки за цих обставин суттєво;
- у той же час є неспростовний факт, що після отримання від неї як передоплату частини суми вартості будинку, він продав його іншим людям у той час, як вже мав домовленість про його продаж її дочці ОСОБА_7 , а вона вже приїхала із заробітків з міста Санкт-Петербург та привезла решту коштів, щоб завершити правочин його належним оформленням і він про це мною поінформований;
- ОСОБА_6 відмовляється повертати кошти і при цьому спочатку взагалі заперечував, що їх отримував і стверджував, що вона цього не зможе довести оскільки він ніякої розписки не писав, потім стверджував, що то був завдаток за будинок і завдаток у разі скасування доведення правочину до завершення не повертається, а потім що він згоден їх повернути, однак до цього часу не повертає та повідомляє, що то йому компенсація за моральну шкоду, яку йому заподіяно її зверненням до поліції із заявою.
Таким чином, на думку заявника, в діях ОСОБА_6 є всі ознаки злочину, що передбачений відповідною частиною ст. 190 КК України, оскільки на це вказують його дії, спрямовані на їх заволодіння, а саме не маючи намір продавати саме заявнику будинок він переконав їх у тому, що він згоден це зробити, а отримавши кошти він заволодів ними та став заперечувати факт їх отримання, а будинок продав іншим людям. Його покази за таких обставин можуть лише свідчити про намагання уникнути від кримінальної відповідальності та уникнути обов`язку відшкодування її заподіяної його діями шкоди.
Крім того, слідчий не взяв до уваги ухвалу слідчого судді від 07.10.2020, якою було скасовано попередню постанову про закриття кримінального провадження від 23.03.2020 та якою спростовано висновки слідчого, щодо відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, натомість не провівши жодної слідчої дії слідчий виніс нову постанову, якою знову закрив провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
З наведених обставин заявник вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі, та підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав суду для огляду матеріали кримінального провадження №0003623.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.
Вислухавши думку представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали даної справи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0003623, слідчий суддя вважає, що дана скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.
Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Положеннями статті 284 КПК України закріплено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України).
Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Судом встановлено, що СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0003623, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Відомості були внесені до ЄРДР з приводу того, що до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області 01.09.2018 о 13:00 год. із заявою звернулась громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка просить прийняти міри до громадянина ОСОБА_6 , який зловживаючи довірою, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, під приводом продажу будинку заволодів її грошовими коштами в сумі 3865 євро чим спричинив значної матеріальної шкоди на вказану суму (еквівалентна 125 400 грн.).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0003623, 01 вересня 2018 року слідчим Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенантом поліції ОСОБА_8 було допитано потерпілу ОСОБА_4 , яка повідомила, що перебуваючи за межами території України, а саме у м. Санкт-Петербург, Російської Федерації, до неї зателефонувала її донька - ОСОБА_7 та повідомила, що за місцем проживання останньої, а саме у с. Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, продається житловий будинок, власником якого є ОСОБА_6 . У подальшому, з метою перерахунку коштів для придбання вищевказаного будинку, ОСОБА_4 скористалася допомогою свого племінника - ОСОБА_9 , шляхом перерахунку ним зазначених грошових коштів через його особистий рахунок.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 14.09.2020 вбачається, що останній повідомив, що в березні - квітні 2018 року йому стало відомо від ОСОБА_4 , що вона має купувати будинок у ОСОБА_10 , якому дістався спадок від батьків будинок по сусідству. Вони домовилися про суму 9000 дол. США. Після чого його тітка ОСОБА_4 дала йому кошти у сумі 5000 дол. США та попросила перевести дані кошти ОСОБА_11 , оскільки у неї не було картки за допомогою якої можливо здійснити даний переказ. ОСОБА_9 перерахував за допомогою платіжної системи «Юністрім» з міста Санкт-Петербург Російської Федерації грошові кошти у сумі 3865 Євро на банківський рахунок, що належить ОСОБА_6 , про що отримав відповідну квитанцію з номером переказу 18. Цей номер він відправив на номер ОСОБА_6 , який йому дала тітка. Приблизно через 4-5 днів він отримав повідомлення, що переказ отримано.
З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 10.09.2020 вбачається, що остання повідомила, що в березні 2018 року їй стало відомо про продаж будинку ОСОБА_6 , який дістався йому у спадок. Через деякий час вони зустрілися та домовилися про купівлю даного будинку за 9000 дол. США. Після чого, вона погодилась сплатити 5000 дол. США, а іншу частину коштів після повернення її матері ОСОБА_4 , яка і мала дати кошти для покупки будинку. Так, мама в квітні 2018 переслала суму еквівалентну 5000 дол. США в валюті Євро в сумі 3865. Про те, що гроші будуть надіслані ОСОБА_6 була домовленість, оскільки він проживає у м. Вінниці та швидше зможе їх отримати. Після отримання коштів ОСОБА_6 зателефонував їй. ОСОБА_4 повернулась 01.07.2018 та в розмові із ОСОБА_6 домовилась про оформлення будинку та передачу другої частини коштів. Однак, через деякий час ОСОБА_6 припинив спілкування з ними. 21.07.2018 вони дізналися, що ОСОБА_6 немає документів на будинок, тому відмовляється з ними зустрічатись. Гроші передані йому за будинок повернути відмовлявся, пояснюючи це тим, що він нічого не брав, а в подальшому казав, що це завдаток за будинок, який не повертається. Після чого, у даний будинок заїхали інші особи, які також сплатили йому завдаток за будинок, який оформили нотаріально. В подальшому стало відомо, що він продав будинок.
З пояснень ОСОБА_6 , наданих 01.09.2018 оперуповноваженому ВКП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_4 виявила бажання придбати у нього будинок в с. Гальжбіївка, який дістався йому у спадок, на що він погодився. З ОСОБА_7 , дочкою ОСОБА_4 , про продаж будинку він не спілкувався. Однак, дозволив їй проживати та користуватися будинком та земельною ділянкою біля нього з метою його належного утримання. Заперечував щодо отримання коштів в сумі 3865 Євро він ОСОБА_4 , в якості завдатку за будинок. Однак, не заперечував щодо отримання переказу в сумі 3865 Євро від ОСОБА_9 , зазначивши, що не знає хто здійснив переказ та не пам`ятає куди витратив кошти.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.10.2018 ОСОБА_6 продав ОСОБА_13 житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140194995 від 04.10.2018 власником житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 являється ОСОБА_13 .
З квитанції, виданої ДТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розташоване за адресою: пл. Перемоги. 1 у м. Вінниці, вбачається, що ОСОБА_6 26.04.2018 отримав грошовий переказ у розмірі 3865,00 Євро від ОСОБА_9 .
Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 25.03.2020 вбачається, що останній повідомив, про те, що ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_7 виявили бажання придбати у нього будинок в с. Гальжбіївка, який дістався йому у спадок, на що він погодився. Після цього, не обговоривши з ним деталі майбутньої купівлі-продажу будинку, ОСОБА_4 самостійно виявила бажання перерахувати завдаток за будинок, шляхом банківського переказу, про що його повідомила ОСОБА_7 26.04.2018, у відділенні Приватбанку, що розташований у приміщенні «Будинку Офіцерів» по площі Перемоги №1, в м. Вінниці він отримав 3865 Євро, переказ надійшов від ОСОБА_9 . Після отримання коштів, ОСОБА_14 звернулась з проханням, про передачу їй ключів від будинку з метою починати ремонтні роботи та займатись сільськогосподарськими роботами на території будинку на що він погодився. При зустрічі із ОСОБА_7 , вона повідомила, що залишок вартості будинку, має віддати особисто її мама ОСОБА_4 по поверненні із Російської Федерації. На початку серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулась з проханням повернути кошти, які були перераховані в квітні, як завдаток за будинок, оскільки вони вже відмовляються купувати його будинок. Після чого, він повідомив останню про те, що вони фактично уклали публічну угоду про завдаток за купівлю нею його будинку, і він був впевнений, що купівля-продаж відбудеться, а тому витратив добровільно перераховані йому її знайомим кошти. Наголосив на тому, що він не відмовлявся повернути їй кошти, а лише пояснив, що віддасть одразу після продажу вище згаданого будинку. На початку жовтня до нього звернувся ОСОБА_13 і повідомив, що має намір придбати його будинок за 9 тисяч доларів США. Він передав йому ключі від вище вказаного будинку і у приватного нотаріуса у м. Ямпіль уклали договір про купівлю-продаж зазначеного будинку. На даний час останній разом зі своєю родиною проживає у с. Гальжбіївка. Повідомив, що не мав, і не має намірів привласнювати перераховані йому кошти та мав намір повернути їх законному власнику, як тільки продасть свій вищезазначений будинок.
25 березня 2020 року слідчим СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, яка мотивована тим, що ОСОБА_6 не мав на меті привласнити вищевказані грошові кошти у момент їх заволодіння, а отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. Оскільки, ОСОБА_6 , відразу після отримання грошових коштів надав можливість користуватися майном, яке на праві власності належить йому, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 та на даний час від повернення вище зазначеного боргу не відмовляється, а тому умислу на шахрайські дії останній не мав. у зв`язку з чим, відсутній склад злочину, передбачений ст. 190 КК України.
Однак, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2021 року (справа №127/21693/20) скасовано постанову слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 25 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003623 від 02.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Даною ухвалою зокрема встановлено, що «оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, оскільки зазначені в ній обставини, які є підставами для прийняття постанови є хибними; оскаржувана постанова слідчого є передчасною, оскільки при її винесенні слідчим не дотримано вимог КПК України, не перевірено всіх фактів та обставин кримінального правопорушення, не надано їм правової оцінки, в оскаржуваній постанові не достатньо обґрунтувань щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України».
Однак, не зважаючи на вищевикладене, не вчинивши жодної слідчої дії та не прийнявши жодного процесуального рішення слідчим СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 09 жовтня 2020 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Дана постанова мотивована тим, що ОСОБА_6 не мав на меті привласнити вищевказані грошові кошти у момент їх заволодіння, а отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання. Оскільки, ОСОБА_6 , відразу після отримання грошових коштів надав можливість користуватися майном, яке на праві власності належить йому, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 та на даний час від повернення вище зазначеного боргу не відмовляється, а тому умислу на шахрайські дії останній не мав. у зв`язку з чим, відсутній склад злочину, передбачений ст. 190 КК України.
Зміст даної постанови тотожний зі змістом постанови про закриття кримінального провадження від 25 березня 2020 року винесеної слідчим СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 .
Ознайомившись із змістом оскаржуваної постанови, суд дійшов до висновку, що вона є необґрунтованою, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно з частиною другою статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову та можливість та порядок оскарження постанови.
Підставою закриття кримінального провадження №0003623 стало те, що, на думку слідчого, оскільки, ОСОБА_6 , відразу після отримання грошових коштів надав можливість користуватися майном, яке на праві власності належить йому, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 та на даний час від повернення вище зазначеного боргу не відмовляється, а тому умислу на шахрайські дії останній не мав. у зв`язку з чим, відсутній склад злочину, передбачений ст. 190 КК України.
Однак, даним висновкам суд уже надав оцінку, яка була викладена в ухвалі від 07.10.2020. Разом з тим, не зважаючи на рішення суду, не вчинивши жодних слідчих (розшукових) дій, через два дні після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження слідчим повторно винесеноь аналогічну постанову про закриття кримінального провадження.
В той же час, висновки слідчого, щодо відсутності умислу в діях ОСОБА_6 на привласнення вищевказаних грошових коштів у момент їх заволодіння суд вважає безпідставними, оскільки з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, а саме: з наданих 01.09.2018 пояснень ОСОБА_6 та протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 25.03.2020, вбачається, що останній мав намір саме продати свій будинок в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 за що отримав грошові кошти (завдаток) у сумі 3865 Євро. Однак, через декілька місяців змінив своє рішення та відмовився від оформлення документів та продажу будинку саме ОСОБА_4 , а продав його ОСОБА_13 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140194995 від 04.10.2018. При цьому, відмовився повернути отриманні ним кошти ОСОБА_4 пояснюючи це тим, що не отримував від неї коштів, тобто ОСОБА_6 намагався приховати отримання коштів, однак в подальшому змінив свої покази та зазначив, що має намір повернути кошти ОСОБА_4 після продажу будинку. Незважаючи на це, продавши будинок у жовтні 2018 року, станом на дату подачі скарги, тобто протягом двох років коштів ОСОБА_4 не повернув.
Таким чином, постійно змінюючи свої пояснення та покази ОСОБА_6 вчиняються дії та створюються умови задля забезпечення можливості отримані від ОСОБА_4 кошти не повертати. При цьому, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будинку або договору про наміри купівлі-продажу будинку не укладали, та з цього приводу відсутні будь-які документи, захист прав ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства є вкрай утрудненим. Натомість, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України.
Отже, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, оскільки зазначені в ній обставини, які є підставами для прийняття постанови є хибними; оскаржувана постанова слідчого є передчасною, оскільки при її винесенні слідчим не дотримано вимог КПК України, не перевірено всіх фактів та обставин кримінального правопорушення, не надано їм правової оцінки, в оскаржуваній постанові не достатньо обґрунтувань щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Зазначене вказує на необґрунтованість, на даний час, закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене в сукупності, суд приходить до висновку, що постанова слідчого СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 09.10.2020 про закриття кримінального провадження №0003623 постановлена передчасно та є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 09 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003623 від 02.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя