ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1685/21 Справа № 204/2621/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000259 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 червня 2021 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що в клопотанні прокурор не посилається на докази існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Зазначає, що ризик переховування від суду відсутній, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, одружений, сприяв проведенню досудового розслідування.
Ризик незаконного впливу на свідка та потерпілих не доведений прокурором, оскільки потерпілими вже були надані покази в судовому засіданні, окрім того, за їх показами свідок нічого не бачив, також обвинувачений в добровільному порядку відшкодував завдану потерпілим матеріальну шкоду.
Стверджує, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину, яка на цей час має незадовільний стан здоров`я.
Вказує на те, що клопотання прокурора нічим не обгрунтовано, окрім посилання на тяжкість злочину, що є грубим порушенням вимог КПК України.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 тримається під вартою вже більше року.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 червня 2021 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому з огляду на покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі встановлення його вини, обставин кримінального правопорушення та відсутності у обвинуваченого ОСОБА_8 місця реєстрації є підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, та незаконно впливати на свідків і потерпілих у кримінальному провадженні, які ще не допитані, оскільки йому відомі їх анкетні дані, місце проживання, а один з потерпілих є його сусідом.
Таким чином, суд дійшов висновку щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0000259 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 08.02.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 28.04.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також те, що у обвинуваченого ОСОБА_8 відсутнє місце реєстрації, а тому судом обгрунтовано обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризику переховування.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, із застосуванням насильства, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Посилання захисника на те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою нічим необгрунтовано та в ньому відсутнє посилання на докази існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, оскільки в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.
Твердження захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а саме дружину, яка на цей час має незадовільний стан здоров`я, добровільно відшкодував завдану потерпілим матеріальну шкоду, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
При цьому посилання захисника на те, що обвинувачений сприяв проведенню досудового розслідування є безпідставним, оскільки спростовується обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 , відповідно до якого обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, досудовим розслідуванням не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений більше року перебуває під вартою не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, не допитані всі свідки, встановлено наявність ризиків переховування від суду, незаконний вплив на свідків і потерпілих.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу зхаисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4