Справа № 127/9739/21
Провадження №11-сс/801/325/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 16 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2021 за №0000169,

якою клопотання слідчого СВ ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено частково, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Слідчий ОСОБА_9 звернулася до суду з вказаним клопотанням, погодженим з
прокурором ОСОБА_6 , мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_7 , маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.3
ст.185 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2020, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин.
Встановлено, що 14.04.2021 близько 10:00 години неподалік КЗ ЗОШ I-III ступенів № 33 ВМР, що за адресою вул. Василя Порика, 20 в м. Вінниці, ОСОБА_7 йдучи поряд із своїм знайомим ОСОБА_10 , неодноразово просив в останнього надати йому для здійснення телефонного дзвінка мобільний телефон, на що ОСОБА_10 в категоричній формі відмовив. Після цього, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи на меті незаконне збагачення, діючи повторно, з корисливим мотивом, ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, відкрито, умисно, на очах потерпілого, користуючись несподіваними для останнього діями, вирвав із лівої зовнішньої кишені штанів ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4x» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, вартістю 1800 грн., з сім картою мобільного оператора Київстар № НОМЕР_3 та усвідомлюючи, що його злочинні дії сприймаються потерпілим як відкрите викрадення майна, продовжив дії, направлені на заволодіння майном потерпілого та побіг у невідому напрямку. В подальшому, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму в розмірі 1800 гривень.
Причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами допитів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.04.2021, іншими матеріалами кримінального провадження. При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 14 квітня 2021 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Слідчий зазначив, що враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 , який 09.01.2020
Вінницьким міським судом Вінницької області за вчинення корисливого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, проте, належних висновків після цього не зробив та знов обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого кримінального правопорушення, а тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь.
Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, відсутні стійкі соціальні зв`язки, що дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню на підозрюваним
ОСОБА_7 покладених обов`язків.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, зазначила, що ОСОБА_7 , може вчиняти нові кримінальні правопорушення, беручи до уваги відсутність постійного місця роботи; переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та просила клопотання задоволити.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили застосувати більш який запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації.
Захисник зазначив, що ОСОБА_7 разом з потерпілим працював не офіційно на будівництві, завдану шкоду повністю компенсує. Однак, в разі застосування до його підзахисного найсуворішого запобіжного заходу, просить врахувати майновий стан особи ОСОБА_7 , обставини злочину та завдану майнову шкоду та застосувати заставу в меншому розмірі ніж просить слідчий у клопотанні, зазначений розмір застави є непомірним тягарем для його підзахисного.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2021 рокуклопотання задоволено частково.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах досудового розслідування, строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, а саме: до 13:00 години 12 червня 2021 року.
Одночасно визначено розмір застави в сумі 45400 ( сорок п`ять тисяч чотириста) гривень
у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у визначеному порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.
В іншій частині вимог клопотання відмовлено.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду.
Упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено утримувати ОСОБА_7 у Вінницькому СІЗО Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області. Роз`яснено строк та порядок оскарження судового рішення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, постановлене з порушенням вимог кримінального процесуального закону, прокурор в судовому засіданні не довів обґрунтованість підозри, існування жодного ризику та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 . Слідчий суддя не досліджував матеріали, що були надані до клопотання слідчим, а тому не міг їх оцінити на предмет вагомості фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення. Де відповідно до протоколу затримання виявлений в останнього мобільний телефон чорного кольору, без ідентифікуючих ознак належності потерпілому ОСОБА_10 . Також в судовому засіданні не допитувались потерпілий та свідок ОСОБА_11 , яка не була очевидцем та є близьким родичем ОСОБА_10 . Протокол затримання не відповідає фактичним обставинам та складений з порушенням ст.208 КПК України, оскільки не містить відомості хто і що робив, хто і як куди йшов, що за телефон виявили у ОСОБА_12 та за яких обставин він у нього опинився. Слідчий суддя під час розгляду клопотання, в порушення ст.194 КПК України не встановив, якими саме доказами доводяться обставини, які б свідчили про обґрунтованість підозри, не встановив наявність підстав для існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не пересвідчився в недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, не врахував обставини згідно ст.178 КПК України для прийняття рішення щодо виду запобіжного заходу.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав в повному обсязі і також просив її задовольнити, посилаючись на викладенні в ній доводи.
Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого суді першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Зазначила, що ОСОБА_7 дійсно затримали не на місці вчинення злочину, але затримали як особу на яку вказав потерпілий. Також ІМЕІ телефону потерпілого співпадає з вилученим телефоном у ОСОБА_7 . Також звернула увагу суду на те, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період іспитового строку.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, заперечення прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя встановив та виходив з того, що ОСОБА_7 маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, корисливого тяжкого кримінального правопорушення, тобто надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, що ОСОБА_7 має антисоціальну поведінку, низькі соціально стримуючі фактори, крім того, в нього відсутні джерела постійного доходу, що підтверджує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також слідчий суддя прийняв за ґрунтовні доводи прокурора, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вважав, що вказані обставини виключають обєктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання, так як осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося. Також вважав, що застосування до підозрюваного таких видів запобіжного заходу, як особиста порука та домашній арешт, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби, є неможливим, оскільки ОСОБА_7 усвідомлюючи, що йому загрожує реальне безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до шести років, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, слідчий суддя враховуючи особу ОСОБА_7 , його матеріальний стан та характер вчиненого злочину, визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених названим Кодексом, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 45400 гривень, а не в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, про що ставить питання в своєму клопотанні слідчий.
Так, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий СВ відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_9 посилається на докази, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема: протоколи допитів потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 14.04.2021; іншими матеріалами кримінального провадження.

14.04.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру, вручено повідомлення про підозру та пам`ятку про права та обов`язки, права підозрюваного оголошені та роз`яснені.

Слідчий в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави зазначив наявність ризиків, зокрема те, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має законних джерел заробітку, відсутні стійкі соціальні зв`язки, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, раніше засуджувався Вінницьким міським судом Вінницької області 09.01.2020 за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного та наміри вчиняти злочини в майбутньому, переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, так як має їх анкетні дані, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно, до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , особи останнього, який є особою раніше судимою, вчинив злочин в період відбування іспитового строку, однак має постійне місце проживання в м. Вінниці, позитивну характеристику, видану за місцем реєстрації та проживання головою правління ОСББ від 19.04.2021, характер вчинення кримінального правопорушення, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України.
Під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом в певний період доби, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Також при порушенні підозрюваним визначених умов та обмежень домашнього арешту слідчий чи прокурор вправі ставити питання про зміну йому запобіжного заходу.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_7 частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення поданого слідчим клопотання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 16 квітня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з 21:00 години до 07:00 години.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4