Дата документу 27.05.2021 Справа № 554/8091/20
Єдиний унікальний номер справи 554/8091/20
Провадження №1-кс/554/8721/2021
У Х В А Л А
Іменем України
27 травня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру, відповідно до ст. 303 КПК України ,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді надійшла скарга захисника ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000105 від 25.05.2020, складене 25.03.2021 щодо ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою захисник ОСОБА_3 посилається на положення ст.303 КПК України та обґрунтовує скаргу тим, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000105 від 25.05.2020 не зібрано жодних належних, достовірних та допустимих доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України;положення документу, у складенні та внесенні до якого завідомо неправдивих відомостей підозрюють ОСОБА_6 , затверджене типовою формою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, а отже вона не могла вносити зміни до відповідних його положень; за дії, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 законодавством передбачено адміністративну відповідальність, що виключає її притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор та слідчий заперечувалипроти задоволення скарги.
Заслухавши доводи сторін судового розгляду, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №0000105 від 25.05.2020, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Підстави та порядок повідомлення особі про підозру регламентовано главою 22 КПК України (статті 276 - 279).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст.303 КПК України, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Тобто слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру. А саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст.278 КПК України); 5) чи дотримано прав особи, якій повідомлено про підозру.

Як убачається з матеріалів скарги, старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , 25.03.2021 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, у кримінальному провадженні №0000105 від 25.05.2020 року.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення про підозру від 25.03.2021 року, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, тобто складанні та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей за попередньою змовою групою осіб.

Суть інкримінованого в повідомленні про підозру кримінального правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_6 , будучи директором ТОВ «СМНК-37», діючи на підставі статуту товариства, та наділеною організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарськими обов`язками по керівництву товариством, а також правом вчиняти правочини від імені Товариства, являючись службовою особою, усвідомлюючи характер суспільно-небезпечних діянь та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, достовірно знаючи, що багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 побудований не у відповідності до проекту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 », оскільки висота будинку перевищує максимально допустимі 23 м, а також що будівельна висота першого та житлових поверхів перевищує 2.87 м., діючи за попередньою змовою із директором ТОВ «ЛОГОСС» ОСОБА_7 , та іншими невстановленими службовими особами, з метою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та отримання відповідного сертифікату у органі державного архітектурного-будівельного контролю, перебуваючи у м. Полтава, точне місце та час не встановлено, склала акт готовності об`єкта до експлуатації. В подальшому, ОСОБА_6 26.11.2020 внесла до акту готовності об`єкта до експлуатації завідомо неправдиві відомості, зокрема щодо виконання на вказаному об`єкті будівництва робіт у відповідності до державних будівельних норм, стандартів і правил, які передбачені проектною документацією. Після чого, директор ТОВ «СМНК-37» ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з іншими особами підписали вказаний акт готовності об`єкта до експлуатації та скріпили його печатками.

Надаючи оцінку оскаржуваному повідомленню про підозру, слідчий суддя виходить з наступного.

Положенням ч. 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року). Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від № 17-рп/201029 червня 2010 року).

При цьому дотримання вимоги ясності і недвозначності норм, які встановлюють кримінальну відповідальність, є особливо важливим з огляду на специфіку кримінального закону та наслідки притягнення до кримінальної відповідальності, адже притягнення до такого виду юридичної відповідальності пов`язане з можливими істотними обмеженнями прав і свобод людини (перше речення абзацу сьомого пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2019 від 26 лютого 2019 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (OleksandrVolkov v. Ukraine, заява № 21722/11, пункт 170) вказано, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права (див. рішення від 24 квітня 2008 року у справі «С.G. та інші проти Болгарії» (С.G. andOthers v. Bulgaria), заява № 1365/07, п. 39).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Одночасно ч. 3 ст. 3 КК України передбачає, що кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки вказаним Кодексом.

Тоді як ч. 2 ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, кримінальні правопорушення відрізняються від адміністративних правопорушень, окрім іншого, за різним ступенем суспільної небезпечності, які відповідно слугують підставою для вирішення питання про притягнення особи до одного з цих видів юридичної відповідальності.

Криміналізація конкретного вчинку людини можлива за умови, якщо це відповідає, зокрема, сукупності таких критеріїв: значна (суттєва) суспільна небезпека діяння; поширення аналогічних діянь у суспільстві; неефективність інших галузевих правових засобів впливу на зазначені діяння; неможливість успішної боротьби з діянням менш репресивними методами.

Притягнення особи як до кримінальної, так і адміністративної відповідальності можливе лише у прямо передбачених законом випадках, враховуючи вимоги п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України та проголошені статтями 3, 8 Основного Закону України принципи гуманізму та верховенства права, а при наявності будь-яких сумнівів щодо тлумачення та застосування норм права, ці сумніви мають вирішуватися на користь людини.

Положеннями ст. 96 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, у тому числі за наведення недостовірних даних в акті готовності об`єкта до експлуатації, вчинені щодо певних видів об`єктів будівництва.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 у справі № 727/5768/18 розглядаючи аналогічне питання дійшла до наступного висновку:

Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І- ІІІ категорії складності, яка складена, видана чи посвідчена відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами є офіційним документом.

Наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації містить склад адміністративного правопорушення за умови, якщо в діянні особи є всі елементи його складу, передбачені ч. 13 ст. 96 КУпАП (у редакції Закону України № 320-VІІІ від 09 квітня 2015 року).

Слідчий суддя, оцінюючи наведений висновок враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» № 1817-VIII від 17.01.2017 ст. 96 КУпАП викладено в новій редакції.

Цим же Законом внесено зміни до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та інших положень законодавства, внаслідок чого поняття «об`єкти I, II, III, IV, V категорій складності» замінено на поняття «об`єкти, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками».

Крім того, Законом України № 1817-VIII від 17.01.2017внесено зміни до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», внаслідок чого змінено склад та зміст документації, необхідної для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Виходячи з вищевказаного, ч. 10 ст. 96 КУпАП у редакції Закону України № 1817-VIII від 17.01.2017 відповідає ч. 13 ст. 96 КУпАП у редакції Закону України № 320-VІІІ від 09.04.2015, а відмінності обумовлені приведенням зазначеної норми до чинної термінології та інших чинних положень законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з встановлених обставин, наведених положень законодавства та висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.02.2021 у справі № 727/5768/18 , в діях ОСОБА_6 , зазначених у повідомленні про підозру від 25.03.2021 та таких, що слугували підставою для складення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України в рамках кримінального провадження №0000105 від 25.05.2020, відсутні ознаки складу кримінального правопорушення. Дії ОСОБА_6 можуть містити склад адміністративного правопорушення за умови, якщо в діянні особи є всі елементи його складу, передбачені ч. 10 ст. 96 КУпАП.

Аналіз положень частини 3 статті 17 КПК, частини 1 статті 47, частини 1 статті 94, частини 1 статті 276, статті 277 КПК України дає підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти як наявність достатності доказів для підозри особи, так і дотримання процесуального порядку вручення письмового повідомлення про підозру.

Стандарт «достатніх підстав (доказів) для підозри» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри». Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

У правовій позиції, наведеній у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. theUnitedKingdom» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У зв`язку із цим слідчий суддя під час розгляду скарги вирішує питання про наявність, доведеність тих обставин, на які посилається сторона захисту у скарзі, та чи можуть бути такі обставини підставою для висновку про недостатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Право підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Відповідно до положень ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до п. 1-3 ч. 1 ст. 276 КПК України,повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчим суддею в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 не була затримана на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, до неї не обрано запобіжного заходу.

Аналіз обставин, викладених в повідомленні про підозру від 25.03.2021 дає підстави дійти висновку, що воно не містить вказівки на вчинення особою кримінального правопорушення.

Вказані обставини на день складення повідомлення про підозру від 25.03.2021, а також зібрані органом досудового розслідування докази, на переконання слідчого судді, в своїй сукупності та взаємозв`язку не відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», оскільки не вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Матеріалами кримінального провадження №0000105 від 25.05.2020 ні в їх сукупності та взаємозв`язку, ні будь-яким доказом окремо не доводиться обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України. В ході досудового розслідування встановлено лише наявність у діях ОСОБА_6 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 96 КУпАП України.

Отже, встановлені обставини свідчать про складення оскаржуваного повідомлення про підозру з порушенням вимог ст. 276-277 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 25.03.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 25.05.2020 підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 93, 110, 216, 276 278, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру, відповідно до ст. 303 КПК України - задовольнити.
Скасувати повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 366 КК України щодо ОСОБА_6 , складене 25.03.2021 року в рамках кримінального провадження № 0000105 від 25.05.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 28.05.2021 року.
Слідчий суддя : ОСОБА_1