Справа № 559/790/21
Провадження № 1-кп/559/183/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника органу опіки та піклування Дубенської міської ради ОСОБА_7 ,

педагога ОСОБА_8 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_9

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 України,

встановив:
у Дубенському міськрайонному суді Рівненської області знаходиться обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку із відкладенням судового засідання, прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , з тих підстав, що 19.06.2021 закінчується строк запобіжного заходу. Зазначає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування від суду на даний час наявний та обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи років до п`ятнадцяти років, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може ухилятися від суду, так як після події залишив місце вчинення злочину, вчинив дії по знищенню доказів, зокрема спалив одяг, в якому був вдягнутий під час події. З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 погодилася із виступом прокурора.

Заслухавши учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами справи, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

Згідно ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого та забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Під час вирішення питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому суд вважає, що вказаний в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик не зменшився та не відпав, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду з огляду на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що дає підстави вважати, що він з метою уникнення передбаченого покарання може ухилятися від суду. Також ОСОБА_4 після події злочину втік з місця події, знищивши одяг, в якому був одягнутий, шляхом спалення в грубці, з метою приховати сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж можливості реально відбувати покарання у виді позбавлення волі, останній зможе переховуватися від суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні в справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , на думку суду, не порушує його прав на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п. 110 рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи, визначений ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що також відповідає правовій позиції, викладеній у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

З огляду на викладені обставини, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень з боку обвинуваченого та його захисника, суд вважає виправданим продовження обвинуваченому ОСОБА_4 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів наразі не буде достатнім для забезпечення вищезазначених ризиків.

Таким чином, оскільки судом було встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який наразі не відпав та не зменшився, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу в виді тримання під вартою на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 177, 178, 183, 197, 331, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:
задовольнити клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме до 15 серпня 2021 року включно.

Відкласти судове засідання до 14 липня 2021 року на 14:00 год.

Копію ухвали надіслати до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення та в цій частині набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1