Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/292/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2021, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Каратау, Джамбульської області, Казахстан, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, без утриманців, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
27.10.2011 року вироком Ленінського районного суду від за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 03.02.2016 року на підставі ЗУ «про внесення змін до Кримінального Кодексу України»,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 23 дні, а саме до 16-40 год. 18.08.2021 року. Розмір застави та умови її внесення залишено без змін.

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2021 року, задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 23 дні.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що на даний час не зменшилися ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а досудове розслідування неможливо завершити внаслідок необхідності провести тимчасовий доступ до інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, у період часу з 00.00 год. 01.06.2020 по 00.00 год. за абонентським номером НОМЕР_1 , що перебуває у володінні ПрАТ «ВФ Україна», ознайомити сторони з матеріалами кримінального провадження, які мають великий обсяг, інших процесуальних дій, необхідних для отримання фактичних даних, що можуть бути використані як докази під час судового розгляду. Вказане було підставою для продовження строку досудового розслідування.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, належним чином оцінено суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнано за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та здійснення тиску на свідків та потерпілих у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Крім того, ризики наведені слідчим суддею в ухвалі від 10.06.2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не зникли. Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого, продовживши строк тримання під вартою підозрюваного на 23 днів в межах строку досудового розслідування без зміни розміру застави та умов її внесення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного, в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що під час розгляду клопотання слідчим і прокурором не було надано доказів що свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризик) або ризикам, зазначеним у клопотанні, доказів існування достатності підстав вважати, що існуючи ризики не зменшились. Прокурор у своєму клопотанні не навів доказів наявності ризиків для продовження запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Також, захисник зазначає, що підозрюваний з`являвся на кожний виклик слідчого, з`являвся на виклики до суду, тому ризик переховування був придуманий слідчим суддею. Підозрюваний дав показання і захищався від підозри законними методами, свідки, в тому числі сусіди, надали позитивну характеристику ОСОБА_8 .

Саме законний характер захисту від вчинених злочинів працівниками поліції став підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, захисник вважає, що немає підстав для продовження виключно такого суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Жодних обставин, що свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурором не надано і доказів не наведено.

Самої тільки тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється особа недостатньо для обрання запобіжного заходу.

В порушення ст. 196 КПК України в ухвалі не зазначено доказів, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження.

В зв`язку з відсутністю доказів існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підстав вважати, що якійсь ризик не зменшився, клопотання задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника та підозрюваного, які висловилися у підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підозра ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами доказами, які долучені до клопотання. Вказані докази містять достатньо об`єктивної інформації про його причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

27 травня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України.

19 травня 2021 року постановою керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000130 до трьох місяців, тобто до 18.08.2021 року.

10 червня 2021року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда до підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким, закінченим, умисним, посягає на власність, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Також, колегія суддів враховує й те, що ОСОБА_8 підозрюється у великій кількості епізодів злочинної діяльності, будучи раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, знову обґрунтовано підозрюється у скоєні злочину проти власності, з дій підозрюваного убачається заздалегідь спланованість, кількість епізодів злочинної діяльності, які мають системний характер. Як особа, підозрюваний є соціально не адаптований, даних про існування законного джерела одержання доходу чи/або заробітної плати у останнього не має. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним до шести років позбавлення волі.

Таким чином існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_8 , як особа схильний до вчинення злочинів, а зважаючи на те, що останній не працює, законного джерела доходу та засобів для не має, може вчинити інший злочин.

Підозрюваний, будучи раніше засуджений, знову вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення, і вказане свідчить про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, на схильність до протиправної, асоціальної поведінки, схильність до бажання збагачення за рахунок чужого майна, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпечності.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого; вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя районного суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, продовживши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання не спростовують висновків про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 23 дні - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4