Провадження № 1-кп/742/229/21
Єдиний унікальний № 742/1889/21
ВИРОК
Іменем України
12 серпня 2021 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000822 по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Суха Лохвиця Чорнухинського району, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого мисливствознавцем Мисливсько - рибальського підприємства «Прилуцьке», проживаючий та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ :

1. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
06.08.2020 близько 11 год. ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись проїзною частиною вул. Земська м.Прилуки та здійснюючи маневр лівого повороту на перехресті вул. Київська - Земська на проїзну частину вул. Київська в напрямку вул. Ю.Коптєва м.Прилуки, порушив вимоги п.п. б п. 2.3 Правил дорожнього руху України, а саме для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п. 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.3 Правил дорожнього руху України, а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.18.1 Правил дорожнього руху України, а саме водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в результаті чого на нерегульованому пішохідному переході розташованому біля перехрестя вул. Київська - Земська м.Прилуки з боку вул. Ю.Коптєва, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину вул. Київська м.Прилуки по вищевказаному нерегульованому пішохідному переході та рухалась таким чином в напрямку будинку 275 розташованого по вул. Київська м.Прилуки.
Під час даної дорожньо - транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно - мозкової травми, забою головного мозку з наявністю контузійного вогнища в лівій скроневій долі, перелому луски лівої скроневої кістки, перелому піраміди правої скроневої кістки, з розривом барабанної перетинки, субдуральні крововиливи над лівою скронево - потиличною та правою потиличною областями, підапоневротична гематома правої тім`яної ділянки з саднами шкіри, які згідно зазначеного висновку експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 20 від 19.02.2021 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Дії ОСОБА_3 кваліфікуються як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
2. Позиція обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині визнав та показав, що він рухаючись на власному автомобілі в м.Прилуки та здійснюючи лівий поворот на вулицю Київська з вулиці Земська не помітив пішохода, яка переходила вулицю Київську та здійснив нанеї наїзд. Після пригоди він відразу ж зупинився та надав першу допомогу потерпілій , а після оформлення матеріалів ДТП поїхав до лікарні та передав чоловіку потерпілої 1 тис. гривень. Після чого, він спілкувався з сином потерпілої, який заборонив йому спілкуватися з потерпілою, а з часом запропонував йому сплатити 750 тис. грн. компенсації. Враховуючи , що в нього відсутні такі кошти то він і відмовився на дану пропозицію. На даний час він сплатив потерпілій 20000 тис. гривень компенсації за моральну шкоду і визнає позовні вимоги частоково в розмірі 50 000 тис. гривень, оскільки отримує мінімальну зарплату і невзмозі більше сплатити..

3. Досліджені в судовому засіданні докази.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона переходила проїзджу частину вулиці Київська і коли вже перейшла осьову лінію то її збив автомобіль, що було далі вона не пам`ятає, оскільки втратила свідомість.Щодо міри покарання то просить суд не застосовувати до обвинуваченого міру покарання пов`язану з позбавленням волі, але позбавити права керування транспортним засобом. Крім того, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, оскільки відповідачем заподіяно їй болю і вона в зв`язку з отриманими ушкодженнями втратила можливість повноцінно існувати та працювати та не може буз допомоги чоловіка навіть виконувати звичайну домашню роботу.
Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.08.2020 року з долученою до нього схемою ДТП в яких відображено розміщення на перехресті вулиць Київська-Земська автомобіля DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стоїть на пішохідному переході по вулиці Київська, передньої частиною в бік вулиці Ю.Коптєва. на автомобілі маються пошкодження переднього бамперу та лакофарбового покриття капоту.
Протокол проведення слідчого експерименту від 02.04.2021 року з долученою до нього схемою за участі потерпілої ОСОБА_6 , яка не перехресті вулиць Київська Земська в м.Прилуки, вказала , що напрямок її руху , а саме перехід вулиці Київська по пішохідному переходу в бік будинку № 275, та вказала місце наїзду на неї автомобіля, а саме на відстані 7.5 метрів від краю проїжджої частини по ходу її руху, при ширині проїжджої частини 13,5 м.
Протокол проведення слідчого експерименту від 20.05.2021 року з долученою до нього схемою за участі свідка ОСОБА_8 , яка не перехресті вулиць Київська Земська в м.Прилуки, вказала місце наїзду на потерпілу автомобіля, а саме на пішохідному переході на відстані 4.5 метрів від краю проїжджої частини.
Протокол проведення слідчого експерименту від 20.05.2021 року з долученою до нього схемою за участі свідка ОСОБА_9 , який не перехресті вулиць Київська Земська в м.Прилуки, вказала місце наїзду на потерпілу автомобіля, а саме на пішохідному переході .
Висновок експерта № СЕ-19/125-21/3087-ІТ від 23.04.2021 року, яким встановлено, що в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був рухатися зі швидкістю не більше ніж 50 км/год, тобто діяти у відповідності до вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, а з моменту виходу пішохода на проїзну частину діяти у відповідності до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху.
За умов дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху.
За умов дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 та невідповідність дій водія вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху перебуває у технічному причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та є умовою, та причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Висновок експерта №470 від 18.09.20209 року, яким встановлено, що технічних несправностей автомобіля DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , які б перебували в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди не виявлено.
Висновок експерта №20 від 02.09.20209 року, яким встановлено, що у ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: відкрита черепомозкова-травма, забій головного мозку з наявністю контузійного вогнища в лівій скроневій долі, перелом луски лівої скроневої кістки, перелом піраміди правої скроневої кістки, з розривом барабанної перепонки, субдуральні крововиливи над лівою скронево-потиличною та правою потиличною областями, підапоневротична гематома правої тім`яної ділянки з саднами шкіри , які відностяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Довідка Прилуцької Центральної міської лікарні № 01.15/447 від 13.04.2021 року відповідно до якої ОСОБА_6 перебувала на лікуванні 4 ліжко-дні і на її лікування витрачено 2263,08 гривень.
Довідка про доходи видана ОСОБА_3 в якій зазначено, що він працює на посаді мисливознавця Мисливсько-рибальського підприємства «Прилуцьке» і з грудня 2020 по травень 2021 отримав заробітну плату 28394,10 гривень.
Довідка про доходи видана ОСОБА_3 в якій зазначено, що він працює на посаді мисливозхнавця Мисливсько-рибальського підприємства «Прилуцьке» та до його обов`язків входить охорона, контроль і регулювання використання об`єктів тваринного світу, боротьба з браконьєрством та інші, та для здійснення яких необхідно постійно переміщатися на автомобілі.
4. Оцінка Суду.
Відповідно до статті 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають подія кримінального правопорушення( час, місце,спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ) , винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частина друга статті 17 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення має довести ці обставини поза розумним сумнівом.

Відповідно до статті 94 КПК України, оцінка суду має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у тому числі на оцінці кожного доказу, наданого сторонами кримінального провадження. Суд не може ігнорувати надані суду докази лише з тієї причини, що вони ставлять під сумнів версію, запропоновану стороною обвинувачення.

Згідно ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.1.Оцінка доказів з точки зору належності та допустимості.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно ч.2 цієї статті КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У ч.1 ст.89 КПК України визначено, що суд вирішує питання про допустимість доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам , суд визнає їх належними та допустимими, оскільки зібрані з дотриманням норм КПК України.

4.2.Оцінка доказів кожного окремо в з точки зору їх достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності .
Надаючи оцінку показанням обвинуваченого, що до обставин дорожньо - транспортної приходи, а саме наїзду на пішохода на пішохідному переході по вулиці Київська при здійснення лівого повороту на вулицю Київська з вулиці Земська, суд визнає його показання достовірними.

Показання обвинуваченого повністю узгоджуються з показаннями потерпілої, які суд визнає також достовірними, яка підтвердила, що вона переходила вулицю Київську і автомобіль , який повертав ліворуч здійснив на неї наїзд коли вона була на пішохідному переході.

Крім того, показання обвинуваченого та потерпілої узгоджуються з протоколом огляду місця події від 06.08.2020 року в якому відображено розміщення автомобіля DACIA LOGAN на пішохідному переході по вулиці Київська в м.Прилуки та протоколами слідчого експерименту за участю як потерпілої ОСОБА_6 так і свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які вказали на місце наїзду автомобіля DACIA LOGAN на потерпілу ОСОБА_6 , а саме в м.Прилуки на пішохідному переході по вулиці Київська на перехресті вулиць Київська-Земська.
Висновок експерта №470 від 18.09.2020 року ,яким встановлено , що автомобіль DACIA LOGAN, яким керував ОСОБА_3 на момент ДТП був технічно справним не доводить і не спростовує винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому діянні, а тому суд не приймає його до уваги.
Натомість висновок експерта № СЕ-19/125-21/3087-ІТ від 23.04.2021 року
підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_10 діяв не у відповідності до вимог вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху і такі його дії перебувають у технічному причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та є умовою, та причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Висновок експерта №20 від 02.09.2020 року, яким встановлено, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження , які відностяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, підтверджує наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого , потерпілої, а також протоколом огляду місця події, протоколами слідчого експерименту доводять , що дані тілесні ушкодження потерпіла ОСОБА_6 отримала в результаті наїзду на неї автомобіля DACIA LOGAN, яким керував ОСОБА_3 .
Надаючи оцінку дослідженим доказав в їх сукупності з точки зору достатності, суд що констатує, що їх достатньо для доведення винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому діянні, а отже строною обвинувачення доведено його винуватість і тому кваліфікує його дії за частиною другою статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

5. Призначення покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує визнання вини і щире каяття у вчиненому ним злочині, добровільне часткове відшкодування моральної шкоди і визнає дані обставини такими, що пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При цьому суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких , особу винного, який до кримінальної відповідальності не притягувався , позитивну характеристику з місця проживання та місцем роботи , має постійне місце проживання, на обліку «Прилуцького неврологічного диспансеру» та в психоневрологічному відділенні не знаходиться, являється інвалідом 3-ї групи в зв`язку з отриманням поранення при виконанні інтернаціонального обов`язку в Республіці Афганістан, висновок органу пробації з якого вбачається, що орган пробації прийшов до переконання про те, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі, а також позицію потерпілої, яка просила не застосовувати до обвинуваченого міру покарання пов`язану з позбавленням волі.

За наявності вищезазначеного, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, його критичне ставлення до вчиненого, беручи до уваги, що за час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, веде законослухняний спосіб життя, суд приходить до висновку щодо застосування до нього покарання в межах санкцій ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі та можливості виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний строк, з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також, виходячи з наведених вище мотивів та того, що санкція частини другої статті 286 КК України.передбачає застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, додатково беручи до уваги те, що неналежне використання обвинуваченим права керування транспортними засобами потягло тяжкі наслідки для потерпілої, але наступні дії обвинуваченого, а саме залишення на місці пригоди та надання потерпілій першої медичної допомоги до приїзду бригади швидкої допомоги свідчать про розуміння ним характеру небезпеки наслідків використання такого права, а також ті обставини, що використання транспортного засобу йому необхідне для забезпечення виконання службових обов`язків за місцем його основної роботи, та позбавлення права кресання транспортним засобом може призвести до втрати роботи і як наслідок ускладнить відшкодування обвинуваченим заподіяної потерпілій моральної шкоди, Суд не знаходить підстави для застосування до останнього даного виду додаткового покарання.

6. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Прокурором заявлено цивільний позов в інтересах КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» на суму 3123 гривень 98 копійки, понесених закладом на лікування потерпілої ОСОБА_6 .
Обвинуваченим цивільний позов не визнав повністю .

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко - дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року затверджено Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», яким встановлено,що статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.

Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

В зв`язку з отриманими тілесних ушкоджень в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_6 знаходилася на лікуванні в КЛПЗ «Прилуцька центральна лікарня» на протязі 4 ліжко-днів.

Розрахунком здійсненим КЛПЗ «Прилуцька центральна лікарня» встановлено, що вартість лікування ОСОБА_6 з урахуванням лабораторних досліджень складає 2263,08 гривень.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що КЛПЗ «Прилуцька центральна лікарня» понесла витрати на лікування потерпілої ОСОБА_6 , яка отримала ушкодження в зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 кримінально караного діяння, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 2263,08 гривень.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди заподіяної злочином в розмірі 200 000 гривень.
Позовні вимоги потерпіла аргументувала тим, що після дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили їй значну біль, вона із здорової та життєрадісної людини перетворилася у немічну жінку за якою потрібен сторонній догляд, для сім`ї вона стала тягарем, оскілки неспроможна виконувати господарські та побутові справи. Стан здоров`я не дозволяє їй влаштуватися на роботу. Вона постійно має головні болі, періодичні запаморочення, стан здоров`я її не відновився та ніколи не відновиться.

Обвинувачений цивільний позов визнав частково в розмірі 50 000 тисяч гривень, свої заперечення зводив до того, що він отримає незначний дохід і немає можливості сплачувати більшу суму та частково відшкодував потерпілій моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі (неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини)

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.
З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.
Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15.
Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує дійсні обставини справи та наслідки, які наступили, а саме, що у зв`язку отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень, остання була госпіталізована і значний час перебувала в лікувальних закладах, зазнала значного фізичного болю, отримані тілесні ушкодження призвели до неможливості повного відновлення фізичного стану , носять стійкий характер та не можуть повністю минути з часом та призвели до порушення звичайного укладу життя , втрати можливості працювати та отримувати гідну заробітну плату, утримувати свою сім`ю, вести активний спосіб життя, тому із урахуванням принципу розумності та справедливості і визначає суму моральної шкоди в розмірі 150 000,00 гривень .

Враховуючи, що обвинуваченим добровільно сплачено 20 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди то з останнього підлягає стягненню 130 000 гривень.
Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 2615 ,20 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у вказаному розмірі.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 11 серпня 2020 року на DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає скасуваннню частково в частині заборони користування, а в частині заборони відчуження та розпорядження залишити без змін з метою забезпечення виконання рішення суду в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди.

Щодо витрат понесених представником потерпілої на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень, то дані витрати не підлягають стягненню, оскільки до матеріалів справи не долучено договору про правничу допомогу та відомостей про фактичні витрати понесені потерпілою, а сам акт виконаних робіт не є належним доказом підтвердження розміру понесених витрат.

Питання про речові докази по справі, повинно бути вирішено за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4( чотири) роки без позбавленням права керування транспортними засобами.

Застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1(один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених на залучення експертів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального некомерційного підприємства «Прилуцька центральна міська лікарня» 2263 (дві тисячі двісті шістдесят три) гривні 08 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених на лікування потерпілої ОСОБА_6 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 11 серпня 2020 року на DACIA LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати частково в частині заборони користування автомобіль залишити у володінні ОСОБА_3 .

Речові докази :

карту пам`яті з відеозаписом слідчих експериментів від 20.05.2021, 20.02.2021 залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1