Справа № 447/163/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/384/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року, якою закрито кримінальне провадження №0000486 від 30 травня 2014 року, внесене до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року, задоволено клопотання прокурора Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та кримінальне провадження № 0000486, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, з ухвали суду вбачається, що що 04 серпня 2014 року близько 14:45 год.. ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 прийшли до будинку АДРЕСА_1 , де на подвір`ї будинку вони побачили ОСОБА_6 , яка підійшовши до будинку, із-за сходів витягнула дерев`яну палицю та вдарила нею по руках ОСОБА_11 , який знімав відео на мобільний телефон марки «НТС Оnе» і після цього, палицею, нанесла ОСОБА_10 кілька ударів в область спини, голови, шиї, попереку. При нанесенні ударів ОСОБА_10 захищався руками. Водночас, у ході даного конфлікту ОСОБА_10 різко вихопив палицю з рук ОСОБА_6 та відібрав її, а у відповідь вона поцарапала йому руки та нанесла декілька ударів в ділянку рук. Після цього, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 покинули дане подвір`я, куди, близько 18:00 год., того ж дня, повернулися. Про факт свого побиття ОСОБА_10 в телефонному режимі повідомив свою маму ОСОБА_12 , яка через деякий час прийшла до вказаного будинку разом з чоловіком ОСОБА_13 . Коли вони зайшли на вищевказане подвір`я будинку, то за ними йшла ОСОБА_6 , яка зайшла до будинку, потім за короткий час вибігла з нього, підбігла до ОСОБА_12 та з криками вхопила її руками за одяг, після чого остання відштовхнула її від себе. При цьому, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просили ОСОБА_6 не простягати руки до них, однак, у відповідь ОСОБА_6 з криками підійшла до ОСОБА_13 та вдарила його один раз кулаком в обличчя. Після цього, ОСОБА_6 руками схопила ОСОБА_13 за обидві руки та нанесла йому удари ногами по його ногах. В даний конфлікт втрутився ОСОБА_10 , який підійшов до ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , розтягнув їх один від одного та відштовхнув рукою ОСОБА_6 , щоб її заспокоїти, однак від цього вона впала на коліна і кричала. Тоді ОСОБА_10 зайшов на веранду будинку і зачинив двері, а за ним забігла ОСОБА_6 та почала хапати його своїми руками за руки і намагалась вирвати від нього ключ від дверей, а він вхопивши її за руки вивів з приміщення на подвір`я. Тоді, ОСОБА_6 почала виламувати вхідні двері в будинку, намагалася зламати замок, ногами копала дверне полотно та штовхала плечем двері. Після цього, ОСОБА_10 дав їй ключ і вона намагалась відчинити замок на дверях, але цього зробити до кінця не змогла, оскільки частково пошкодила його. Наведені обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які свої покази також підтвердили під час проведення одночасного допиту разом із потерпілою ОСОБА_6 , зазначивши при цьому, що під час вищевказаних подій, які відбулись 04.08.2014, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 ударів ніхто не наносив та тілесних ушкоджень не спричиняв. Водночас зазначили, що саме ОСОБА_6 вчинила конфлікт з ними.

Висновок суду про закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, мотивоване тим, що факт завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на яких безпосередньо вказує потерпіла, 04.08.2014 не знайшов свого підтвердження, оскільки не являється за можливе встановити обставин при яких виникли тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , а також органом досудового розслідування не встановлено обставин, які б свідчили про факт умисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 і дає підстави вважати, що в ході конфліктів згадані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок активних дій самої потерпілої. Слід також зазначити, що згідно висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) від 25.03.2015 № 9, тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_6 , знаходяться в межах дії власної руки.

При цьому, судом зазначено, що вжитими в ході проведення досудового розслідування заходами, встановити осіб, які могли спричинити потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, не видалось за можливе, а також вичерпано заходи за рахунок проведення яких можна отримати додаткові докази, а тому проаналізувавши зібрані докази у вказаному кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження слід закрити, з огляду на те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як особи на яких вказала потерпіла ОСОБА_6 , не вчиняли даного правопорушення, а також досудовим розслідуванням не встановлено інших осіб, які вчинили вказаний злочин, та спливли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності (відповідно до ст. 49 КК України, 3 роки з моменту події, яка мала місце 04.08.2014).

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000486, внесене до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вважає зазначену ухвалу незаконною та необгрунтованою, ухваленою з суттєвими порушеннями норм матеріального і процесуального права.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що оскаржувана ухвала винесена з суттєвими порушеннями закону, допущена неповнота судового розгляду, залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного рішення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судовий розгляд проведений за відсутності потерпілої, яку належним чином не повідомленого про дату та час розгляду справи, що суперечить вимогам закону.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 284 КПК України, кримінальне провадження може бути закрите, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а в даному кримінальному провадженні такі особи встановлено, це ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , та саме ці особи вчинили кримінальне правопорушення щодо неї.

Заслухавши доповідача, думку потерпілої ОСОБА_6 , підтриману її представником адвокатом ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції, щодо закриття кримінального провадження за клопотанням прокурора, прийнятий у супереч вимогам ст. 370 КПК України.

Так, вищевказаними положеннями процесуального закону визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Матеріалами кримінального провадження №0000486, встановлені ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке за положеннями закону України про кримінальну відповідальність, є нетяжким злочином, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, становить 3 років.

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0000486, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, було вмотивовано тим, що у провадженні Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області перебувало кримінальне провадження № 0000486 від 30.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке було порушено на підставі заяви потерпілої ОСОБА_6 , поданої 04.08.2014 до Сколівського РВ ГУМВСУ у Львівській області, і з якої вбачалося, що 04.08.2014 в м. Сколе Львівської області, на подвір`ї будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 побили її, внаслідок чого спричинили тілесні ушкодження.
Суд першої інстанції, дослідивши надані матеріали, встановив, що з моменту вчинення можливого злочину пройшло більше 3 років, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчилися, а тому кримінальне провадження, зважаючи на те, що в результаті проведення слідчих дій не встановлено осіб, які ймовірно причетні до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції у мотивувальній частині ухвали зазначив обставини, які були встановленні під час досудового розслідуванням кримінального провадження.
Зокрема те, що 04.08.2014, близько 14:45 год. ОСОБА_10 разом із ОСОБА_14 прийшли до будинку АДРЕСА_1 , де на подвір`ї будинку вони побачили ОСОБА_6 , яка підійшовши до будинку, із-за сходів витягнула дерев`яну палицю та вдарила нею по руках ОСОБА_11 , який знімав відео на мобільний телефон марки «НТС Оnе» і після цього, палицею, нанесла ОСОБА_10 кілька ударів в область спини, голови, шиї, попереку. При нанесенні ударів ОСОБА_10 захищався руками. Водночас, у ході даного конфлікту ОСОБА_10 різко вихопив палицю з рук ОСОБА_6 та відібрав її, а у відповідь вона поцарапала йому руки та нанесла декілька ударів в ділянку рук. Після цього, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 покинули дане подвір`я, куди, близько 18:00 год., того ж дня, повернулися. Про факт свого побиття ОСОБА_10 в телефонному режимі повідомив свою маму ОСОБА_12 , яка через деякий час прийшла до вказаного будинку разом з чоловіком ОСОБА_13 . Коли вони зайшли на вищевказане подвір`я будинку, то за ними йшла ОСОБА_6 , яка зайшла до будинку, потім за короткий час вибігла з нього, підбігла до ОСОБА_12 та з криками вхопила її руками за одяг, після чого остання відштовхнула її від себе. При цьому, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просили ОСОБА_6 не простягати руки до них, однак, у відповідь ОСОБА_6 з криками підійшла до ОСОБА_13 та вдарила його один раз кулаком в обличчя. Після цього, ОСОБА_6 руками схопила ОСОБА_13 за обидві руки та нанесла йому удари ногами по його ногах. В даний конфлікт втрутився ОСОБА_10 , який підійшов до ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , розтягнув їх один від одного та відштовхнув рукою ОСОБА_6 , щоб її заспокоїти, однак від цього вона впала на коліна і кричала. Тоді ОСОБА_10 зайшов на веранду будинку і зачинив двері, а за ним забігла ОСОБА_6 та почала хапати його своїми руками за руки і намагалась вирвати від нього ключ від дверей, а він вхопивши її за руки вивів з приміщення на подвір`я. Тоді, ОСОБА_6 почала виламувати вхідні двері в будинку, намагалася зламати замок, ногами копала дверне полотно та штовхала плечем двері. Після цього, ОСОБА_10 дав їй ключ і вона намагалась відчинити замок на дверях, але цього зробити до кінця не змогла, оскільки частково пошкодила його. Наведені обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які свої покази також підтвердили під час проведення одночасного допиту разом із потерпілою ОСОБА_6 , зазначивши при цьому, що під час вищевказаних подій, які відбулись 04.08.2014, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 ударів ніхто не наносив та тілесних ушкоджень не спричиняв. Водночас зазначили, що саме ОСОБА_6 вчинила конфлікт з ними.
Проаналізувавши наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час вищевказаних подій органом досудового розслідування не встановлено обставин, які б свідчили про факт умисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , що дало підстави вважати, що в ході конфліктів згадані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок активних дій самої потерпілої. Згідно висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) від 25.03.2015 № 9, тілесні ушкодження виявлені на тілі ОСОБА_6 , знаходяться в межах дії власної руки.
У той же час, вжитими в ході проведення досудового розслідування заходами, встановити осіб, які могли спричинити потерпілій ОСОБА_6 не видалось за можливе, а також вичерпано заходи за рахунок проведення яких можна отримати додаткові докази.
Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої в п. 3-1 частини першої цієї статті.
За клопотанням прокурора, у відповідності до норм ч.4 ст. 284 КПК України, взявши до уваги той факт, що з моменту вчинення злочину минуло більше 3 років, строки давності притягнення особи до відповідальності, відповідно до ст. 284 КПК України закінчилися, було закрито кримінальне провадження.
Вищевказана процесуальна норма, яка зобов`язує задовольнити відповідне клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, передбачає дві окремі самостійні підстави для прийняття такого рішення: закінчення строків давності та не встановлення причетних до протиправного діяння осіб.

У положенні п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Суду апеляційної інстанції представником потерпілої було надано ряд рішень, за період з 2015 по 2020 роки, які прийняті слідчими, прокурором та судом першої інстанції по кримінальному провадженню внесеному 30.05.2014 в ЄРДР за № 0000486.

Серед даних документів наявна ухвала слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 02.06.2020 про скасування постанови слідчого від 26.12.2019 про закриття кримінального провадження № 0000486 внесеного до ЄРДР 30.05.2014, де зазначено, що вказане кримінальне провадження неодноразово закривалося та було відновлено, але не зважаючи на відновлення слідчим не було вчинено необхідних та достатніх дій спрямованих на встановлення істини у ньому, здобуття доказів на підтвердження тої чи іншої версії слідства, тобто слідчим не дотримано вимог ч.2 ст. 9 КПК України про всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та відповідно, не здійснено прийняття законного та неупередженого процесуального рішення. Тобто, на слідчого, даною статтею покладено обов`язок з встановлення суб`єкту злочину та його вини або встановлення факту відсутності події кримінального правопорушення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч.1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції здійснив судовий розгляд без участі потерпілої, яка була заявником про вчинення злочину, а також щодо недотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що тягне за собою його скасування.
З врахуванням зазначеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції від 19.02.2020 підлягає скасуванню з відмовою прокурору у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0000486, з направленням матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року, якою закрито кримінальне провадження №0000486 від 30 травня 2014 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - скасувати.

У задоволенні клопотання прокурора Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження № 0000486, внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності відмовити, а матеріали справи направити для продовження досудового розслідування.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: