КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/632/21
Провадження № 1-кс/534/176/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором, у кримінальному провадженні №0000195 від 13.04.2021 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Горішні Плавні Полтавської області, вища освіта, є фізичною особою - підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

у с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся старший слідчий СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганням спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування, існування ризику знищення майна.

Виходячи із змісту внесеного клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України за наступних обставин.

12.04.2021 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , перебували на невстановленому човні в руслі річки Дніпро та рухались під керуванням ОСОБА_7 зі сторони с. Карпівки в сторону с. Келеберда Кременчуцького району, де в цей час перебував човен «Прогрес 4», під керуванням ОСОБА_8 , на борту якого перебував інспектор сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та начальник сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_10 , які на підставі наказу про заборону на лов риби, інших водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах на території підконтрольній Полтавському рибоохоронному патрулю, під час нересту та відпрацювання браконьєрства, з метою забезпечення охорони та збереження в належному стані середовища перебування, шляхів міграції і місць природного відтворення (нерестовищ) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах підконтрольних Полтавському рибоохоронному патрулю, відповідно до статті 10 Закону України «Про рибне господарство, пунктів 3.14, 3.15, 4.4. 4.14.3, 5.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Держкомрибгоспу України від 15.02.1999 р. вирушили на відпрацювання русла річки Дніпро до с. Карпівка Кременчуцького району.

У подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у зв`язку із забороною навігації на маломірних суднах, згідно правил етичної поведінки поліцейських та Закону України «Про Національну поліцію», представилися працівниками поліції та показали службові посвідчення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , та висунули вимогу здійснити зупинку човна та заглушити двигун, на що останні проігнорували законні вимоги працівників поліції та з прискоренням почали віддалятись від човна «Прогрес 4», у зв`язку з чим розпочалось переслідування останніх.

У подальшому, під час переслідування інспектором сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та начальником сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_10 неодноразово гучно повідомлялось про те, що останні являються працівниками сектору поліцейської діяльності на воді Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, та висувались вимоги про зупинення човну, однак були проігноровані.

В ході подальшого переслідування, ОСОБА_7 допустив зіткнення човна з човном «Прогрес 4», що дало змогу ОСОБА_9 запригнути на човен під керуванням ОСОБА_7 з метою його зупинки, у зв`язку з чим в ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 почали хапати ОСОБА_9 за верхній одяг та наносити удари в район тулуба, щоб викинути його в воду, а в подальшому ОСОБА_4 наніс один удар тяжким невстановленим предметом в область потилично тім`яної ділянки голови, внаслідок якого ОСОБА_9 дезорієнтувався та втратив рівновагу, що дозволило ОСОБА_4 та ОСОБА_7 викинути ОСОБА_9 в воду.

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли в невідомому напрямку.

Таким чином, за висновоком органу досудового розлсідування, своїми умисними діями, що виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні внесене слідчим клопотання підтримав повністю, посилаючись на зазначені у ньому обставини. Зазначаючи про наявність ризиків, пов`язаних із можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, можливим переховуванням, знищенням, сховом або спотворенням будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Підозрюваний надавати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України відмовився.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання слідчого, просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись головним чином на п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_4 не переховувався від органу досудового розслідування.

У контексті розгляду клопотання слідчого, заслухавши думки слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов таких висновків.
У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 000195 від 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження 14.04.2021 ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручена підозрюваному 14.04.2021, з дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом щодо отримання виклику про вчинення кримінального правопорушення від 13.04.2021;

- показами потерпілого ОСОБА_9 від 13.04.2021;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_9 від 13.04.2021 року;

- показами свідка ОСОБА_10 від 13.04.2021;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_10 від 13.04.2021 року;

- показами свідка ОСОБА_11 від 14.04.2021;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_11 від 14.04.2021 року;

- протоколом огляду від 14.04.2021 року (виявлення човна з слідами бокового удару «Прогрес 4», вилучення змиву РБК, дерев`яного бруса, пластикової застібки чорного кольору).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наведенні вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відносяться до кола нетяжких злочинів, за який, передбачене покарання до 5 років позбавлення волі.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст. 198 КПК України, викладені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.
В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність двох ризиків, що передбачених ст.177 КПК України, а саме: пов`язаних із можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, можливим переховуванням, знищенням, сховом або спотворенням будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості застосування до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Слідчий суддя зазначає, що прокурор на виконання вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України не довів, що ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, оскільки, як указано у клопотанні слідчого, і як підтверджено прокурором у судовому засіданні, та як у судовому засіданні прокоментовано захисником ОСОБА_5 , ОСОБА_4 12.04.2021 з прискоренням почав віддалятись від працівників поліції та зник у невідомому напрямку, які не могли об`єктивно належати до посадових осіб органів досудового розслідування, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000195, оскільки саме досудове розслідування розпочалось за часом пізніше після 01 год. 31 хв. 13.04.2021, тобто після внесення відомостей про вищевказані події за участю в тому числі ОСОБА_4 в ЄРДР.

Проте, за відсутності переконливих доказів на підтвердження ризиків, передбачених п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає недоведеними ризиків пов`язаних із можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, можливим переховуванням, знищенням, сховом або спотворенням будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Згідно із наданими матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновків, що докази, надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення та достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Між тим, за змістом ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, серед іншого, зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Приймаючи рішення з цього питання, суд має дослідити обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, обґрунтованість такого застосування щодо конкретної особи, зважаючи на дані про її соціальні зв`язки, місце проживання, схильності, способу життя і поведінки тощо.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 у справі «Хайредінов проти України»).
Умовою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (виходячи з його правової природи), серед іншого має бути також обґрунтована впевненість судді у тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи відсутність у підозрюваного негативних характеристик, та не надання стороною обвинувачення переконливих доказів, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також відсутність інших ризиків, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Разом із тим, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, як такий, що зможе дієво запобігти ризику, доведеному під час розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З огляду на те, що слідчий суддя не знайшов підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з під варти.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178,181,194 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;
-прибувати до слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавської області ОСОБА_6 , прокурорів Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 або суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного та прокурору Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області.
Строк дії ухвали закінчується 16 червня 2021 року.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду оголошено 19.04.2021 року