Справа №463/7938/21
Провадження №1-кс/463/4594/21
У Х В А Л А

19 липня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією в м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0070 від 15.04.2021 року, -

встановив:

Скаржник ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією в м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0070 від 15.04.2021 року.
Скаргу мотивує тим, що слідчим 16.06.2021 року прийнято оскаржувану постанову про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим в кримінальному провадженні, яка, на думку скаржника, підлягає скасуванню.
Скаржник до судового засідання подала заяву про розгляду скарги у її відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі та просить задоволити.
Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.
Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги вважаю, що таку слід задоволити виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Вказане, на думку суду, свідчить про те, що для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.
Разом з цим у відповідності до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Оцінюючи оскаржувану постанову слідчого на предмет її обгрунтованості та відповідності положенням ст.55 КПК України, суд приходить до висновку, що слідчим зроблено загальне посилання, із зазначенням норм чинного КПК України, на відсутність у матеріалах провадження даних про заподіяння скаржнику шкоди, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. Поряд з цим слідчим не зазначено доказів та документів, окрім заяви про вчинення злочину та про визнання потерпілим, на підставі яких ним було зроблено відповідний висновок.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята слідчим передчасно, а відтак підлягає скасуванню.
Тому скарга підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами статей 55,303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:
Скаргу - задоволити.
Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією в м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 16 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0070 від 15.04.2021 року скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1