Справа №639/4938/18
Провадження №1-кп/639/65/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2021 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001099 від 14.06.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а:
На розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001099 від 14.06.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час судового засідання прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження дії стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що обумовлюється існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків або експертів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У ході досудового слідства зібрано достатньо доказів, які можуть бути враховані судом при продовженні стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України прокурор просить не визначати розмір застави, з огляду на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим може переховуватись від суду. Крім того, з урахуванням того, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою забезпечення елементарних життєвих потреб, що підтверджується відомостями про особу обвинуваченого, який до арешту офіційно не був працевлаштований, не мав постійного стабільного джерела доходу, прокурор вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний з триманням особи під вартою, по відношенню до ОСОБА_8 , на думку прокурора, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також забезпечити належну його поведінку, а ризики, визначені при обранні та продовженні запобіжного заходу, не зменшились та не зникли.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 та просить врахувати, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу та подальшому його продовженню не зникли, просить врахувати характеризуючі дані та стан здоров`я обвинуваченого, який не перешкоджає перебуванню в місцях позбавлення волі, а також на поведінку обвинуваченого до, під час та після вчинення злочину.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Під час судового засідання захисник адвокат ОСОБА_7 зазначив, що продовження дії запобіжного заходи у вигляді тримання під вартою є безпідставним, оскільки всі свідки та інші учасники кримінального провадження допитані та причин впливати на них у обвинуваченого ОСОБА_8 не має. Після подій, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , він одразу був затриманий та жодних спроб переховуватись у нього не було. Раніше він не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Крім того події, які описують свідки на сьогоднішній день відпали та не підтверджуються об`єктивними даними.

Захисник просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 має місце реєстрації та постійне місце проживання у м. Харкові, має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання - батьків, має на утриманні неповнолітню дитину, яка є дитиною-інвалідом, просить врахувати тривалість тримання обвинуваченого під вартою, який утримується під вартою вже майже 3 (три) роки, подальше тримання особи під вартою не є виправданим, прокурором не доведено реальне існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та також не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вищевикладене, захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали в частині заявлених клопотань, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
В рішенні ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04.10.2005 року, заява № 9190/03, § 58) зазначено, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Колегією суддів враховується, що на теперішній час є наявними ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, оскільки за місцем реєстрації разом із батьками він фактично не проживав, тимчасово проживав у м. Куп`янськ Харківської області разом зі своєю співмешканкою, тобто міцних соціальних зв`язки в місці постійного проживання він не має;

-обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується відомостями про особу обвинуваченого, який до арешту офіційно не був працевлаштованим та не мав постійного стабільного джерела доходу, з метою забезпечення елементарних життєвих потреб може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в стані наркотичного сп`яніння, що додатково свідчить про його підвищену суспільну небезпеку як особи, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.
Посилання сторони захисту на наявність в обвинуваченого ОСОБА_8 на утриманні неповнолітньої дитини, також не є підставою для зміни стосовно нього запобіжного заходу, оскільки неповнолітня дитина не проживала разом із ОСОБА_8 до його затримання, а фактично дитина проживала разом зі своєю матір`ю.

Судом враховується реальне існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливості обвинуваченого переховуватись від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
При вирішення питання про дію запобіжного заходу колегією суддів оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 , у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованого злочину; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; 3) відомості про особу обвинуваченого, який розлучений, разом із неповнолітньою дитиною не проживав та відомостей про те, що дитина знаходилась на його утриманні матеріали справи не містять; 4) за місцем реєстрації у м. Харкові обвинувачений не проживав та фактично проживав разом із співмешканкою в м. Куп`янськ Харківської області, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці проживання; 5) наявні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_8 до арешту офіційно не був працевлаштованим та не мав постійного джерела доходів.

Доводи клопотання сторони захисту не спростовують встановлених судом обставини та не спростовують існування вищезазначених ризиків.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на них процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , внаслідок чого клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 18 липня 2021 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, направити до державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_8 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.05.2021 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3