Провадження №: 1-кс/755/1085/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007582 від 10.09.2019 року про тимчасовий доступ до документів,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло вищезазначене клопотання адвоката ОСОБА_3 , мотивоване тим, що у провадженні ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися.
Положеннями ст.159 КПК України встановлено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитись з ними, зробити її копії та вилучити їх /здійснити їх виїмку/.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Будучи ініціатором даного судового провадження, володіючи інформацією про надходження клопотання до суду, адвокат ОСОБА_3 на розгляд клопотання не з`явився, провадженням у справі не цікавиться.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
У силу ч.4 ст.163 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів клопотання, адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження поважності неявки до суду не надав.
Разом із тим, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Крім того, ч.1 ст.160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у ст.161 цього Кодексу.
Пунктами 5-7 ч.2 ст.160 КПК України передбачено, що у клопотанні зазначається: значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Згідно п.1 ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають чи можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.
При цьому, у супереч ст.132 КПК України, у клопотанні адвоката ОСОБА_3 та доданих до нього документах не доведено наявності достатніх підстав вважати, що ці речі і документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, крім того адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 163-165, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007582 від 10.09.2019 року про тимчасовий доступ до документів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя