ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1477/21 Справа № 185/1073/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000667 від 21 квітня 2020 року за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Привовчанське Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Окрім того, судом вирішено питання стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за таких обставин.
Так, 20.04.2020 року приблизно о 14.00 годині обвинувачений ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом забороненими засобами лову, маючи при собі пристрій «павук» розмірами 1.50х1.50 вічко (сітка) 25 мм, прибув на берег р. Мала Терса, що розташована в с. Привовчанське Павлоградського району Дніпропетровської області, де в порушення чинного законодавства України, не маючи на те законного дозволу і відповідних квот з талонами встановленого зразка, виданих державними органами рибоохорони та лімітів на вилов риби, порушуючи ст. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, якими передбачено заборону на лов риби з використанням, зокрема, промислових та інших знарядь лову, виготовлених з жилкових та інших матеріалів усіх видів і найменувань, способом загат і спуску води з водоймищ, знаходячись на березі річки Мала Терса від берега встановив пристрій «павук» наступним способом: спеціальні металеві вила с держаком втикнув в землю, потім до пристрою «павук» прив`язав мотузку та випустив у річку, тобто незаконно виставив у воді заздалегідь заготовлене та принесене з собою заборонене знаряддя лову, а саме пристрій «павук» розмірами 1.50х1.50 вічко (сітка) 25мм, де став очікувати, коли риба попаде до сітки, та згодом витягнув.
20.04.2020 обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, на протязі часу з 15:00 години по 17:30 годину вищевказаним способом знімав раніше встановлений ним пристрій «павук» розмірами 1.50х1.50 вічко (сітка) 25мм.
Далі цього ж дня, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля вищезазначеної річки приблизно на відстані 15 метрів від місця перебування, побачив у воді риболовний пристрій «верша», в якому перебувала риба виду «Плітка», після чого обвинувачений ОСОБА_6 витягнув зазначену «вершу» з води, тим самим здійснив незаконний вилов риби. Таким чином обвинувачений ОСОБА_6 виловив рибу виду «Плітка» у кількості 488 штук за ціною 85 гривень за один екземпляр на зальну суму 41480 гривень, чим згідно додатка №1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209, заподіяв державі в особі Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області матеріальний збиток на суму 41480.00 гривень, що є істотною шкодою.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України (в редакції Закону України № 1019-VIII від 18.02.2019) до покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненим ним кримінального проступку, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального проступку, місця, часу, способу їх вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним, вважає, що вирок підлягає зміні в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В апеляційній скарзі звертається увага на те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 246 КК України 20.04.2020 і на дату його скоєння частина 1 статті 246 КК України діяла в редакції Закону України № 1019 - VII від 18.02.2016, яка передбачала покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років.
Звертається увага прокурором на те, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, яким була посилена санкція ч. 1 ст. 249 КК України.
В скарзі наголошується, що суд першої інстанції, залишаючи поза увагою те, що закон, який посилює відповідальність не має зворотньої сили у часі, призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за кримінальним законом та доведеність його винуватості в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, є обґрунтованими.
Так, як слідує з оскаржуваного вироку ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн..
Між тим, санкцією частиною 1 статті 249 КК України в редакції Закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального проступку 20.04.2020, передбачено покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років.
01.07.2020 набрав чинності Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, яким була посилена санкція ч. 1 ст. 249 КК України шляхом визначення покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Отже, санкція ч. 1 ст. 246 КК України посилює кримінальну відповідальність за вчинення цього кримінального проступку, а тому місцевий суд засуджуючи ОСОБА_6 за цією нормою закону мав застосовував редакцію Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016, тобто який діяв на момент вчинення, так як вона покращує становище обвинуваченого, що призвело до неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Пункт 1 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
З огляду на встановлені обставини, допущене судом неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та зміні вироку щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4