Номер провадження: 11-кп/813/1435/21
Номер справи місцевого суду: 523/6268/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001880 від 22 квітня 2018 року, відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001880 від 22 квітня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, повернутий прокурору для усунення в розумні строки встановлених недоліків.

Прийняте рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що під час досудового розслідування слідчим та прокурором не виконано вимог кримінального процесуального закону щодо встановлення підстав для застосування до обвинуваченого примусових заходів медичного характеру незважаючи на те, що у ОСОБА_8 наявна низка психічних захворювань та останній перебуває з 2011 року на стаціонарному лікуванні в Одеській обласній психіатричній лікарні № 2.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд обвинувального акту зі стадії підготовчого судового засідання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, прокурор стверджує, що суд першої інстанції фактично перебрав на себе повноваження експерта та самостійно надав оцінку психічному здоров`ю обвинуваченого, посилаючись довідки, які ОСОБА_8 надав та суд першої інстанції дослідив у підготовчому судовому засіданні.

При цьому, апелент звертає увагу, що вказані відомості на етапі досудового розслідування обвинуваченим не надавались, відтак, підстави для проведення експертного дослідження були відсутні.

Крім того, прокурор посилається на те, що суд першої інстанції надав невірну оцінку обвинувальному акту у цьому кримінальному провадженні, водночас, вказаний обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, підстави для повернення відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримала апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , дослідивши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам ст.291 КПК України.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд першої інстанції послався на те, що під час досудового розслідування слідчим та прокурором не виконано вимог кримінального процесуального закону щодо встановлення підстав для застосування до обвинуваченого примусових заходів медичного характеру незважаючи на те, що у ОСОБА_8 наявна низка психічних захворювань та останній перебуває з 2011 року на стаціонарному лікуванні в Одеській обласній психіатричній лікарні № 2.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації; 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченим.

Апеляційний суд вважає, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації в обвинувальному акті дотримано повністю. Обставини, які, відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладені чітко і конкретно. Крім того, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Водночас, висновки суду першої інстанції про те, що під час досудового розслідування та процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні не враховано відомості про обвинуваченого ОСОБА_8 та не надано оцінку наявності психічних розладів останнього, апеляційний суд вважає необґрунтованими та передчасними.

Так, скерування обвинувального акту, який повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, до суду є виключним правом прокурора, яке повинно ґрунтуватись на його внутрішньому переконанні про наявність достатніх підстав стверджувати, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення та існування беззаперечних доказів такого вчинення.

Згідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, а під час складання обвинувального акту відповідно до вимог ч.5 ст.291 КПК України в ньому повинно бути зазначено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у тому числі час, місце, спосіб вчинення злочину, наявність співучасників тощо.

Таким чином, Суворовський районний суд м. Одеси, вказавши та дослідивши в оскарженій ухвалі надані обвинуваченим відомості щодо стану психологічного здоров`я останнього, вирішив питання, що стосується безпосереднього дослідження доказів, фактичних обставин інкримінованих обвинуваченому злочину, що є недопустимим на вказаній стадії кримінального процесу.

Відтак, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції діяв поза межами своїх повноважень на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повернув прокурору обвинувальний акт з надуманих підстав і фактично ухилився від розгляду кримінального провадження по суті, що є неприпустимим і беззаперечно порушує процесуальні права учасників кримінального провадження, в тому числі і права щодо проведення судового розгляду в розумні строки.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.409, ст.411 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Пунктом 2 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію статей 7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов остаточного висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, з направленням кримінального провадження № 0001880 від 22 квітня 2018 року до Суворовського районного суду м. Одеси на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 415, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001880 від 22 квітня 2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, повернутий прокурору для усунення в розумні строки встановлених недоліків скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за

№ 0001880 від 22 квітня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України в Суворовському районному суді м. Одеси зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4