Справа № 756/2435/21
Номер провадження № 1-кп/756/925/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання захисника про закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акту та повернення внесених грошових коштів в якості застави в кримінальному провадженні, яке внесене 18.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005939, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:
15 лютого 2021 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений 12.02.2021 у кримінальному провадженні, яке внесене 18.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005939, у відношенні ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 263 КК України.

Відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу згідно з вимогами ст. 31, 35 КПК України, 15.02.2021 зазначений обвинувальний акт передано на розгляд головуючому судді.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15.02.2021 дане кримінальне провадження було призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні заявлені клопотання про закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акту та повернення внесених грошових коштів в якості застави. Так, захисник зазначає, що згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.08.2020 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 105 100 грн, яку було внесено на розрахунковий рахунок Шевченківського районного суду міста Києва. У зв`язку із безпідставністю подальшого знаходження грошових коштів на депозитному рахунку Шевченківського районного суду міста Києва та закінченням дії строку застави, просить її повернути.

Щодо повернення обвинувального акту, захисник уважає, що останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення. Ці висновки захисника ґрунтуються на тому, що обвинувачення безпідставно висунуто як придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, оскільки не підтверджується відповідними доказами.

Також, посилаючись на закінчення строків досудового розслідування визначених ст. 219 КПК України, захисник просить закрити кримінальне провадження, внесене 18.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005939. Зокрема, на думку захисника, слідчим безпідставно зупинялось досудове розслідування, а отже строки досудового розслідування закінчились 09.12.2020. При цьому, на думку захисника, не можна брати до уваги відкриття матеріалів кримінального провадження, яке було здійснене 19.11.2020, як підставу зупинення строків досудового розслідування, оскільки з 19.11.2020 ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не здійснювалось, та фактично було здійснено відкриття матеріалів та ознайомлення з ними лише 27.01.2021, тобто на той момент, коли строки досудового розслідування вже закінчились.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заявлені клопотання захисника та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотань, оскільки вважає, що строк дії запобіжного заходу у виді застави не закінчився, бо він є безстроковим. Крім того, зазначив, що обвинувальний акт складено та затверджено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, а строки досудового розслідування, на які посилається захисник, не закінчились, бо строку досудового розслідування зупинялись на час відкриття матеріалів стороні захисту.

Вислухавши клопотання захисника, думку обвинуваченого та прокурора, дослідивши клопотання захисника та надані сторонами матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 20.08.2020 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.10.2020 та визначено розмір застави. 21.08.2021 була внесена застава в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 105 100 грн, у зв`язку з чим на ОСОБА_4 були покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно зі ст. 182 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, яка не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Згідно з ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про:

1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа;

2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;

3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу;

4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини;

5) запобіжний захід, який застосовується.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, шо покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Аналізуючи положення ст. 182, 196, 202 КПК України суд уважає, що ст. 182 КПК України не передбачає строку дії застави, як запобіжного заходу, а строковість дій запобіжних заходів визначена ст. 4 ст. 196 КПК України, серед яких відсутній такий запобіжний захід як застава. Крім того, ухвала про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 також не містить строку дії запобіжного заходу в виді застави, а лише щодо запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та покладених обов`язків, строк дії яких починається з моменту внесення застави та звільнення особи піж варти. Відсутня також і така правова підстава задля повернення застави, як закінчення строку її дії. Тож, на думку суду, запобіжний захід у вигляді застави діє з моменту її внесення та до розгляду справи судом по суті.

Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що судовий розгляд у кримінальному провадженні 18.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005939, у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 263 КК України, не завершився, тож дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, та продовжує діяти до ухвалення рішення в даній справі, що є підставою у відмові в задоволенні клопотання захисника про повернення застави.

Щодо клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору.

ОСОБА_6 у своєму клопотанні посилається на те, що підставою для повернення обвинувального акту є недотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не зазначені конкретні об`єктивні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій підозрюваного, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, на думку захисника, є незрозумілими та суперечливими.

Статтею 3 КПК України встановлено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

З положень ст. 291 КПК України вбачається, що законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту в кримінальному провадженні. Зокрема повинен містить певні відомості, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту. Отже, перелік вимог щодо обвинувального акту є вичерпно визначеним та будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, не передбачено.

Тож, обвинувальний акт складений відносно ОСОБА_4 відповідає вимогам статті 291 КПК України, так як містить, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У зв`язку з чим суд не вбачає обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а тому відмовляє у задоволенні даного клопотання.

Слід також зазначити, що надання оцінці суті висунутого обвинувачення здійснюється судом у нарадчій кімнаті під часу ухвалення вироку, після дослідження відповідних доказів. Відомості про змінену підозру в обвинувальному акті, яку було скасовано судом, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, оскільки таких обов`язкових елементів ст. 291 КПК України не передбачає. При цьому судом перевірено в судовому засіданні, що обвинувальний акт було спрямовано на підставі останнього повідомлення про підозру, яке не було оскарженим, а отже було дотримано відповідних положень КПК України.

Щодо клопотання захисника про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Досліджені в судовому засіданні обвинувальний акт, надані сторонами матеріали, свідчать, що 19.08.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Досудове розслідування кримінального провадження продовжувалось на один місяць. Отже, строк досудового розслідування мав закінчитися 19.11.2020. Проте, 19.11.2020 досудове розслідування кримінального провадження було продовжено до трьох місяців.

Крім того, досудове розслідування в кримінальному провадження зупинялось з 06.09.2020 до 10.09.2020, з 10.09.2020 до 16.09.2020, а також з 02.10.2020 до 12.10.2020, тобто в цілому строк досудового розслідування збільшився на 20 днів. Захисник посилався на те, що досудове розслідування зупинялось в порушення вимог КПК України, а саме зупинялось та відновлювалось, подекуди, в один саме той день. Між тим, захисник не вказав, які положення КПК України цим порушуються, та які має наслідки. Також слід узяти до уваги, що постанова слідчого чи прокурора про зупинення кримінального провадження може бути оскаржена слідчому судді, однак такі постанови захисником оскаржені не були.

Як убачається з досліджених матеріалів, 19.11.2020 було прийнято рішення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. При цьому з цим рішенням захисник був ознайомлений 19.11.2020. Також у судовому засіданні було встановлено, що орган досудового розслідування вчиняв дії щодо повідомлення про завершення досудового розслідування підозрюваному, зокрема надсилав останньому це повідомлення засобами поштового зв`язку. Однак підозрюваний це повідомлення не отримав, та відповідно не ознайомився з матеріалами кримінального провадження. Також установлено, що органом досудового розслідування поновлювалось досудове розслідування через неможливість вручити повідомлення про завершення досудового. З цих підстав орган досудового розслідування звертався до слідчого судді з клопотанням про привід підозрюваного для обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. За наслідком вказаних дій 27.01.2021 вручено повідомлення про завершення досудового розслідування підозрюваному та ознайомлено з матеріалами кримінального провадження. Слід зауважити, що станом на 19.11.2020 строк досудового розслідування ще становив 20 днів, а після першого повідомлення про завершення досудового розслідування захиснику, та до здійснення цього повідомлення підозрюваному, досудове розслідування зупинялось та відновлювалось. Ці постанови оскаржені не були. Обвинувальний акт було затверджено 12.02.2021 та ознайомлено підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 цього ж дня.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.

Закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування. Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування. До цього слід додати, що законодавчі обмеження на проведення слідчих (розшукових) дій «прив`язані» саме до закінчення, а не до завершення досудового розслідування.

Вказана позиція узгоджується з висновками, які викладені в постанові Касаційного Верховного суду від 17.02.2021 у справі №344/6630/17.

Тож, суд не погоджується з позицією захисника, що після повідомлення про завершення досудового розслідування орган досудового розслідування не міг проводити слідчих (розшукових) дій.

Наведені обставини свідчать, що строки досудового розслідування не закінчились, а отже і відсутні підстави для закриття з цих підстав кримінального провадження. Оскільки, на думку суду, ураховуючи положення ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею. При цьому, на думку суду, оскільки інших положень Кримінальний процесуальний кодекс не містить, цей строк починає рахуватися з моменту повідомлення слідчим чи прокурором про можливість ознайомлення, або учинення активних дій, спрямованих на повідомлення сторони захисту.

Також слід узяти до уваги другу частину речення пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, що кримінальне провадження дійсно закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, однак крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. У даному кримінальному провадженні особі повідомлено про вчинення тяжкого злочину, що виключає застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України для закриття кримінального провадження з підстав закінчення строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 2, 7, 26, 31, 110, 194, 176-178, 182, 184, 196, 219, 280-282, 290, 291, 314-315, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акту та повернення внесених грошових коштів в якості застави в кримінальному провадженні, яке внесене 18.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005939, у відношенні ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 263 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, яке буде прийнято за наслідком розгляду справи по суті.

Суддя ОСОБА_1