Номер провадження: 11-кп/813/1687/21
Номер справи місцевого суду: 522/2040/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_3 ,

судді ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14 ,

захисника ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_16 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002466, внесеному до ЄРДР 08.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 червня 2021 року було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002466, внесеному до ЄРДР 08.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України.

Підставами для повернення обвинувального акту суд першої інстанції виходив з неможливості встановити з обвинувального акту конкретні обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК, оскільки слідчий обмежився тільки встановленням загального періоду вчинення незаконної порубки дерев у лісових насадженнях з 12.05.2020 по 10.08.2020, та загальними фразами, без зазначення конкретного часу, місця, кількості, площі вирубок, виду вирубаних дерев тощо, та інших конкретних обставин вчинення злочину; неможливості встановити конкретні обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, зокрема, слідчим не зазначена об`єктивна сторона вказаного злочину, не можливо встановити роль кожного обвинуваченого як в складі організованої групи, так і у співучасті у вчиненні конкретних епізодів злочинної діяльності; не зрозуміло, кому належали знаряддя вчинення злочину, транспортні засоби, на яких здійснювалось перевезення деревини, приміщення, де вказана деревина зберігалась, чи було здійснено збут деревини учасниками організованої групи, якщо так, то яким особам, за яких обставин, та за яку суму, і чи здійснювалось розподілення незаконно отриманих грошей між членами організованої групи і яким чином, яку незаконну вигоду отримали кожен із учасників організованої групи від злочинної діяльності. Слідчий обмежився тільки вказівкою, що обвинувачені «в подальшому здійснивши її (деревини) незаконне відвантаження, транспортування та збут, з метою отримання та розподілення грошових коштів між всіма співучасниками злочинної групи».

Окрім того, на думку суд першої інстанції, в обвинувальному акті кваліфікація дій обвинувачених суперечить одна одній, а кваліфікацію дії обвинувачених за сукупністю скоєного слідчим проведено не вірно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу 25 червня 2021 року прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_16 подав апеляційну скаргу, в якій він вказує, що ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована з наступних підстав:

- судом не зазначено про яку саме належну правову кваліфікацію або визначення ролі кожного має бути вказано в обвинувальному акті, щоб це надало змогу суду належним чином, дотримуючись встановлених принципів загальних засад, здійснювати кримінальне провадження;

- обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

- суд першої інстанції вийшов за межі наданої йому компетенції, пов`язаної із вирішенням питання про повернення обвинувального акту, оскільки вдався до дослідження питань.

- судом не збережено об`єктивність та упереджено повернуто обвинувальний акт прокурору.

Враховуючи наведене, прокурор просить скасувати ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 червня 2021 року та постановити нову, якою призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила скасувати ухвалу суду та повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002466, внесеному до ЄРДР 08.05.2019 року, до Роздільнянського районного суду Одеської області для продовження підготовчого судового засідання.

Обвинувачені та захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили апеляційний суд залишити ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, не відповідає фактичним даним кримінального провадження та є помилковим. При вивченні матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не встановлено порушень норм кримінального процесуального закону, зазначених в ухвалі суду першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України, викладених в інформаційному листі від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», суд має право повернути прокуророві обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документі наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Отже, виходячи з вище викладених роз`яснень, підставою для повернення обвинувального акту прокурору в порядку п.3 ч.3 ст. 314 КПК України є саме невідповідність його вимогам ст. 291 КПК і будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, що його подано до суду першої інстанції, законодавцем не визначено.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину, та передає його до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, тобто є процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування, а обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акту.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду і в аспекті ст. 338 КПК України не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду та має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинувальному акті містяться встановлені слідством обставини вчинення обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення, сформульовано обвинувачення щодо інкримінованого їм кримінального правопорушення та його кваліфікація з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність.

В обвинувальному акті в передбаченому законом порядку відображено період час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, з посиланням на конкретні дії обвинувачених в межах здобутих доказів, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норму закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване конкретне обвинувачення.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що апеляційний суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість повернення обвинувального акту прокурору.

Аналіз змісту обвинувального акту свідчить про те, що в ньому, у відповідності до вимог закону, було детально викладено обставини вчинення кримінального правопорушення, відображені дії кожного з обвинувачених, які попередньої зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення кримінального правопорушення об`єднане єдиним планом з розподілом функцій учасників організованої групи, направлений на незаконне збагачення шляхом протизаконної вирубки дерев і лісонасадженнях, а також міститься інформація про часовий проміжок та місце вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов переконання про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим твердження прокурора про відсутність підстав для повернення прокурору обвинувального акту є слушними.

Крім того, суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення або поліпшити якість обвинувального акту, тим самими проявляючи упередженість, яка виражається у наданні вказівок прокурору як краще викласти обвинувачення.

В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Апеляційний суд вважає своїм обов`язком наголосити, що в силу положень ч. 2 ст. 338 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, а тому, враховуючи вищезазначене, прокурор не позбавлений права, у випадку виявлення будь-яких неточностей, у тому числі вказаних в ухвалі суду, виправити їх безпосередньо під час розгляду кримінального провадження в суді, шляхом зміни обвинувачення та висунення додаткового обвинувачення.

Суд вдався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.

З огляду на це, висновки суду, викладені в ухвалі щодо невідповідності обвинувального акту вимогам закону, є необґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора про істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, а тому апеляційна скарга прокурора в кримінальному провадженні підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору, - скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу повністю та ухвалити нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 407,409, 412 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_16 задовольнити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002466, внесеному до ЄРДР 08.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000008, внесеного до ЄРДР 17.03.2015 року, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_17 ОСОБА_5 ОСОБА_4