Дата документу 02.04.2021 Справа № 554/2089/21
Провадження №1-кс/554/5910/2021
УХВАЛА
іменем України
02 квітня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000147 від 25 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням, погодженим із прокурором, у якому просить накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку від 31 березня 2021 року, а саме легковий автомобіль Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1 VIN № НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання; визначити місце зберігання тимчасово вилученого майна на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №0000147 від 25 лютого 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.1 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 24.02.2021 року до ВП №2 Полтавського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що 24.02.2021 року близько 20:00 год., перебуваючи в с.Супрунівка, Полтавського району по вул.Соборності, чотири невідомі особи чоловічої статі із застосуванням фізичної сили помістили заявника до салону автомобіля типу «Джип» чорного кольору, після чого, перебуваючи поблизу с.Супрунівка Полтавського району, застосовуючи фізичне насильство, погрожуючи застосуванням предмету, схожого на пістолет, та застосуванням ножа, вимагали від заявника надати грошові кошти та ювелірні вироби.

31 березня 2021 року в ході проведення обшуку відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10 березня 2021 року проведено обшук в легковому автомобілі Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1 . В ході проведення обшуку було вилучено речі, які мають значення для кримінального провадження, що не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі суду на проведення обшуку, а саме легковий автомобіль Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , який опечатано та поміщено до майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: Полтавський район, с.Розсошенці, вул.Кременчуцька, 2В.

У клопотанні посилається на ті обставини, що вилучений під час обшуку автомобіль відповідає критеріям, зазначеним в п.1 ч.2 ст.167 КПК України, разом із тим, має суттєве значення, оскільки є речовим доказом та був знаряддям вчинення злочину, зберіг на собі слідчи вчинення злочину. Завданням арешту майна зазначає запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження. Підставою для накладення арешту є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину за наведених у клопотанні обставин.

З урахуванням викладеного, вважає, що незастосування арешту на вилучене майно призведе до приховування, зникнення, знищення автомобіля, у зв`язку з чим у слідчого виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль із позбавленням права відчуження, розпорядження, використання, що на його думку, виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи його власників, а тому звернувся з даним клопотанням про арешт майна.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 вимоги клопотання про арешт майна підтримав у повному обсязі, просив задовольнити клопотання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні з клопотанням не погодився, просив відмовити у накладенні арешту на автомобіль, оскільки його власник жодного відношення до кримінального провадження не має, а також не доведено, що автомобіль відповідає критеріям речового доказу в межах даного кримінального провадження.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши суть клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Установлено, що в провадженні ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000147 від 25 лютого 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.1 ст.187 КК України.

Згідно з фабулою витягу до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що 24.02.2021 року до ВП №2 Полтавського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , 2003 р.н., про те, що 24.01.2021 року близько 22:00 год., перебуваючи в с.Супрунівка, Полтавського району по вул.Центральній, група невідомих осіб із погрозою застосування фізичного насильства та пошкодження майна, вимагали від заявника грошові кошти та ювелірні вироби попередня правова кваліфікація за ч.2 ст.189 КК України; 24.01.2021 року близько 22:00, перебуваючи в с.Супрунівка Полтавського району по вул.Центральній, група невідомих осіб, діючи за попередньою змовою між собою, незаконно позбавила волі ОСОБА_7 попередня правова кваліфікація за ч.2 ст.146 КК України; 24.01.2021 року близько 22:00 год., перебуваючи в с.Супрунівка, Полтавського району по вул.Центральній, група невідомих осіб із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, вчинили напад на ОСОБА_7 , 2003 р.н., та заволоділи його особистим майном мобільним телефоном (а.с.3).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170 - 173 КПК України слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, слідчий, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що визначено п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

До клопотання слідчим долучено копії рапорту щодо виявлення ознак кримінального правопорушення від 24 лютого 2020 року; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 24 лютого 2021 року, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25 лютого 2021 року, згідно з якими зазначає, що 24.02.2021 року невстановлена особа під приводом боргових зобов`язань з його боку заволоділа його мобільним телефоном Хуавей під час його перебування в авто марки Джип чорного кольору, модель та д.н.з. невідомо, а також надано відповідні покази щодо обставин події, що мала місце 24.02.2021 року (а.с.5, 6-8); копії ухвали слідчого судді від 10 березня 2021 року про надання дозволу на проведення обшуку та протоколу обшуку від 31 березня 2021 року (а.с.10-11, 12-14), квитанції про отримання на зберігання транспортного засобу, вилученого під час здійснення кримінального провадження від 31 березня 2021 року (а.с.15). Інших доказів на обґрунтування викладених доводів до клопотання не долучено.

За змістом клопотання слідчий посилається на обставини, що вилучений і переданий на відповідальне зберігання автомобіль є тимчасово вилученим майном, дозвіл на його відшукання та вилучення в ухвалі слідчого судді не був наданий, однак даний транспортний засіб, на переконання слідчого, має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є речовим доказом, знаряддям злочину, зберіг на собі його сліди, а тому підлягає арешту з наведених у клопотанні підстав.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналогічні по суті вимоги передбачені статтями 94, 132 КПК України щодо оцінки доказів, дослідження всіх обставин кримінального провадження для прийняття відповідного процесуального рішення.

У судовому засіданні з`ясовано, що транспортний засіб легковий автомобіль Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1 VIN № НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , що не заперечувалось як слідчим, так і представником власника майна.

Проте, слідчим у клопотанні не доведено, що зазначений транспортний засіб, який належить ОСОБА_6 , має ознаки речового доказу, зберіг на собі будь-які сліди кримінального правопорушення, є знаряддям злочину, або містить інші відомості (які саме), що можуть бути використані під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, тобто має відношення до предмету розслідування та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Протягом розгляду даного клопотання суду не надано належних обґрунтувань та доказів цих обставин.

Як вбачається з наявних документів матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування та перевірка обставин щодо можливих неправомірних дій невідомих осіб за заявою ОСОБА_7 .

Разом із тим, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10 березня 2021 року в межах даного кримінального провадження задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку в легковому автомобілі Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1 VIN № НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким фактично володіє ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення а вилучення знаряддя вчинення злочину предмета схожого на пістолет та розкладний ніж з металевим руків`ям сірого кольору, чорнових записів та мобільних телефонів, належних ОСОБА_8 , які він використовував у своїй можливо злочинній діяльності (а.с.10-11).

З копії протоколу обшуку від 31 березня 2021 року видно, що дана слідча дія проводилась в указаному транспортному засобі, однак в ході проведення обшуку предметів та речей, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на обшук не виявлено, натомість, за результатами було вилучено безпосередньо сам легковий автомобіль Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1 VIN № НОМЕР_2 , який в подальшому поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів.

Зокрема, слідчим не доведено переконливими доказами, яким чином автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport д.н.з. НОМЕР_1 VIN № НОМЕР_2 може вважатись знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та які на даний час зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду не доведено, що в автомобілі містяться будь-які сліди кримінального правопорушення, позаяк у матеріалах клопотання такі дані відсутні, та слідчим у судовому засіданні не надавалися.

Водночас, посилання слідчого на те, що зазначений у клопотанні транспортний засіб, які належить ОСОБА_6 , має значення речового доказу, зокрема, як знаряддя злочину в цьому кримінальному провадженні, суперечить іншим наявним матеріалам, згідно з якими йдеться виключно про такі знаряддя злочину як предмет, схожий на пістолет, та розкладний ніж.

Більше того, слідчим не долучено до матеріалів клопотання копію постанови про визнання майна речовим доказом, мету збереження якого зазначив за змістом клопотання, обґрунтовуючи своє звернення до слідчого судді.

Також слідчим не зазначено достатніх підстав вважати, що із залученням вказаного майна для досягнення цілей кримінального провадження потрібно проводити в подальшому будь-які слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) у виді відповідних заборон щодо цього майна.

У даному випадку необхідно також зазначити, що на теперішній час відносно ОСОБА_6 досудове розслідування не ведеться, будь-яких даних щодо його причетності до вказаних дій та кримінального провадження в цілому слідчим не зазначено, й не надано відповідного підтвердження.

Сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна, зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Однак будь-які обґрунтування з цього приводу слідчим не представлені, а наведені обставини щодо значення майна як речового доказу, збереження на ньому будь-якої слідової інформації, яку можливо використати в межах даного кримінального провадження, не підтверджуються належними і допустимими доказами, а також доводами, які б можна було вважати переконливими.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Натомість, з доданих слідчим до свого клопотання доказів не вбачається доведеність необхідності арешту та наявність заявлених у клопотанні ризиків, а так само значення вказаного майна для досягнення цілей у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчим не представлено жодних доказів того, що власником майна чи іншими особами здійснювались будь-які дії щодо приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження згаданого майна, у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України.

З урахуванням наведеного, аналіз клопотання про накладення арешту на майно не дає достатніх підстав вважати, що містить правові (законні) підстави для арешту згаданого транспортного засобу.

Слідчим всупереч вимог ст.173 КПК України належним чином не обґрунтовано підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а також відповідність такого майна критеріям, передбаченим ст.ст.98, 170 КПК України, і необхідності накладення арешту на таке майно.

Тому суд бере до уваги зазначені у судовому засіданні адвокатом ОСОБА_3 обставини щодо відсутності підстав для арешту вилученого автомобіля, які стороною обвинувачення не спростовані.

В силу статті 41 Конституції України, статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Отже, накладення арешту на вказаний транспортний засіб може призвести до втручання у право інших осіб на мирне володіння своїм майном. Таке втручання буде невиправданим, оскільки у суду відсутні відомості щодо причетності до кримінального правопорушення, що у свою чергу вказує на те, що накладення арешту на вказане майно призведе виключно до свавільного порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає, що запобігання таким порушенням є додатковою, але не менш важливою підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Відтак, у даному випадку враховуються правові підстави для арешту, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, відповідне обмеження конституційних прав як власника, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.7 КПК України до загальних засад кримінального провадження віднесено, зокрема, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Беручи до уваги викладене, а також проаналізувавши наведені у клопотанні доводи, врахувавши позиції учасників, оцінивши наявні матеріали у їх сукупності та взаємному зв`язку, слідчий суддя дійшов до висновку про недоведеність і необґрунтованість клопотання слідчого, оскільки останнім не доведено необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, доцільності обмеження у такий спосіб права власності, а також необхідності накладення арешту на вказане майно. Клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стадії досудового розслідування, за відсутності достатніх правових підстав, не відповідає критерію співрозмірності та завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна потрібно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 98, 131, 132, 170-173, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000147 від 25 лютого 2021 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1