УХВАЛА
Іменем України

05.02.2021 Справа №607/2006/21 Провадження № 1-кс/607/798/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002430 від 19.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

03.02.2021 на розгляд слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002430 від 19.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що протягом 18-19 грудня 2020 року група осіб в складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених осіб, попередньо вступивши у злочинну змову та обумовивши спільні протиправні дії, перебуваючи в м. Тернополі, незаконно позбавили волі ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також із використанням погрози вбивством та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень незаконно вимагали від ОСОБА_15 кошти у сумі 800000 доларів США та незаконно заволоділи транспортним засобом марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_15 .

Слідчий зазначає, що у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , якому 20.12.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.

Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_16 є власником автомобілів марки «Alfa Romeo 145», 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , а також марки «Mercedes-Benz 316», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 .

За таких підстав, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий просить накласти арешт на вказане вище майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження цього майна.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_17 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Однак уточнив, що просить накласти арешт лише шляхом позбавлення власника права розпорядження та відчуження майна, залишивши можливість користуватись транспортними засобами.

У судовому засіданні адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частково заперечували проти задоволення клопотання. Зокрема, зазначили, що власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 316», кузов № НОМЕР_4 , на даний час є батько підозрюваного ОСОБА_18 , а відтак в цій частині неможливо накладати арешт на майно іншої особи. Разом з тим погодились на накладення арешту на автомобіль марки «Alfa Romeo 145», державний номерний знак НОМЕР_3 , зазначивши, що місце перебування останнього ОСОБА_16 на даний час невідоме.

У судове засідання власник майна ОСОБА_16 не з`явився.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, а також документи, надані у судовому засіданні, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002430 від 19.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.

20.12.2020 у цьому кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України. Вказане підтверджується змістом повідомлення про підозру та проставленим у ньому підписом ОСОБА_16 .

Відтак слідчий суддя вважає, що ОСОБА_16 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області (філією ГСЦ МВС) 29.01.2021 за № 31/19-256, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є власником автомобілів марки «Alfa Romeo 145», 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , а також марки «Mercedes-Benz 316», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_5 .

Разом з тим, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , автомобіль марки «Mercedes-Benz 316», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , 04.02.2021 зареєстрований за ОСОБА_18 , жителем АДРЕСА_1 .

Надаючи оцінку тому факту, що вказаний транспортний засіб вибув з володіння ОСОБА_16 після звернення слідчого із клопотанням про накладення арешту, слідчий суддя зазначає таке.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_18 є приватним підприємцем та надає послуги з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом. Вказане підтверджується копіями ліцензії серії АЕ № 572311 та ліцензійної картки серії АА № 849581. При цьому для здійснення своєї підприємницької діяльності ОСОБА_18 з 2014 року використовує транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 316», державний номерний знак НОМЕР_5 . І саме ОСОБА_18 тривалий час користується вказаним автомобілем, розпоряджається ним та несе витрати на його утримання. Вказане підтверджується договорами про надання автопідприємством послуг з обслуговування автомобільного транспорту, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, довідкою про відповідність технічного стану автобусів, які пропонуються до використання на автобусному маршруті, та графіком проведення ТО-1 та ТО- автомобілів приватних підприємців, які обслуговуються на ТОВ «АТК «Еталон». Усі вказані документи оформлені саме на ім`я ОСОБА_18 як на особу, яка є володільцем зазначеного вище автомобіля, та необхідні виплати за зазначеними договорами також здійснені ОСОБА_18 .

Такі обставини дають підстави слідчому судді вважати, що саме ОСОБА_18 протягом тривалого часу є фактичним власником автомобіля марки «Mercedes-Benz 316», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , який використовується ним для здійснення своєї підприємницької діяльності. При цьому ОСОБА_16 був лише номінальним власником цього автомобіля, що також підтверджується копією довіреності, якою він передав, зокрема ОСОБА_18 право на володіння, користування та розпорядження цим майном. З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що перереєстрація транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 316», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , на ОСОБА_18 , яка мала місце 04.02.2021, була здійснена не з метою уникнення ОСОБА_16 передбаченої законом відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а з метою захисту права власності ОСОБА_18 на належне йому майно.

Відтак доданими до клопотання документами слідчий довів, що ОСОБА_16 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, покарання за вчинення якого передбачає можливість застосування конфіскації майна, а також, що останній має у своїй власності автомобіль марки «Alfa Romeo 145», 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання клопотання слідчого про арешт належного ОСОБА_16 майна підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 ЦПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи, що сторона обвинувачення просила накласти арешт лише в частині позбавлення права володіння та розпорядження майном, без позбавлення права користування ним, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту саме в такому обсязі.

Доходячи такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Також слідчий суддя зауважує, що у разі, якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, власник чи законний володілець майна, на яке було накладене арешт, має право звернутись із клопотанням про скасування такого арешту і прийняття такого рішення не віднесене нормами закону до компетенції слідчого.

Керуючись ст. 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002430 від 19.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Alfa Romeo 145», 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження даним майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити слідчому, адвокатам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити ОСОБА_16 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1