Справа № 204/706/21
Провадження № 1-кс/204/182/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
встановив:

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , звернувся до суду із заявою про скасування арешту, який було накладено ухвалою слідчого судді Красногвардійського району суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року. В обґрунтування клопотання зазначено, що накладений арешт грубо порушує право власника на вільне володіння, користування та розпорядження майном, ОСОБА_4 не є учасником кримінального провадження № 0000046 від 09.09.2020 року, їй не пред`явлено повідомлення про підозру, з нею не проводяться жодні слідчі дії, а вказане нерухоме майно не можна вважати речовим доказом у справі, у розумінні ст. 98 КПК України.
Адвокат ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення клопотання адвоката не заперечував.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.
Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства на відповідність принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, суд не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали слідчого судді від 11.09.2020 року про арешт майна, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
В ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року, накладено арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони відчуження та розпорядження цим майном.
Згідно даних з Державного реєстру прав на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , на підставі договору іпотеки №1697 від 03.11.2017 року, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , внаслідок непогашення ОСОБА_6 заборгованості за договором позики від 03.11.2017 року на загальну суму 1 262 345, 60 гривень.
Постановою Верховного Суду від 04.11.2020 року по справі № 204/9549/18, касаційну скаргу ОСОБА_6 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності, визнання договору позики неукладеним, залишено без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2020 року, та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2020 року було залишено без змін.
Таким чином встановлено, що об`єкт нерухомого майна, належить ОСОБА_4 , яка не є підозрюваною, обвинуваченою, чи особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого та ін. Доказів на підтвердження його відповідності критеріям речового доказу наразі не надано. Прокурор не заперечує щодо скасування арешту на вказане нерухоме майно.
Отже, виходячи з принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчим суддею наразі не встановлено відповідних правових підстав, передбачених положеннями ст. 170 КПК України, для подальшого збереження арешту на зазначений об`єкт нерухомого майна.
Враховуючи, що доводи адвоката є обґрунтованими, з огляду на позицію прокурора, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та скасувати накладений арешт на об`єкт нерухомого майна.
Керуючись ст. ст. 107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на нерухоме майно, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , із скасуванням заборони відчуження та розпорядження цим майном.
Зняти заборону будь-яким особам, в тому числі державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1