Справа № 740/3612/21
Провадження № 1-кс/740/904/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим,

установив:

22 липня 2021 року до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана скарга, обґрунтована тим, що в провадженні слідчого ОСОБА_5 перебувають матеріали кримінального провадження № 0000561 від 26.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У результаті ДТП ОСОБА_4 завдано тілесних ушкоджень, внаслідок чого його прооперовано та він перебуває на стаціонарному лікуванні. На час подачі скарги ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не перебуває у статусі потерпілого.

05 липня 2021 року адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подано заяву щодо залучення останнього у справі як потерпілого.

Постановою від 07.07.2021 слідчим відмовлено у задоволенні заяви про визнання потерпілим з підстав відсутності відомостей щодо наявності тілесних ушкоджень та ступеня тяжкості.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 липня 2021 року постанову слідчого від 07.07.2021 скасовано.

20 липня 2021 року слідчим відмовлено у задоволенні заяви про визнання потерпілим з підстав неподання особисто ОСОБА_4 цієї заяви.

Адвокат зауважив, що слідчим з 25 червня 2021 року по 22 липня 2021 року взагалі не вчинено жодних процесуальних дій щодо з`ясування факту заподіяння ОСОБА_4 моральної або майнової шкоди, не допитано жодної особи, яка отримала ушкодження під час ДТП.

Посилання слідчого на обов`язковість подачі заяви про визнання потерпілим особисто ним не ґрунтується на процесуальному законі. Будь-яка особа має право діяти через свого представника, тим більше, що особа, яка подала заяву про визнання потерпілим, знаходиться на лікуванні.

Докази укладення договору та повноваження адвоката подані разом із заявою слідчому, а тому оскаржувана постанова порушує права особи бути визнаною потерпілою та користуватися правами потерпілого у кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу в його відсутність, скаргу підтримав у повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, зі скаргою не погодилася, просила у задоволенні скарги відмовити. Посилаючись на ст. 55 КПК України, зазначила, що ОСОБА_4 та його близькі родичі не зверталися із заявою про вчинення щодо ОСОБА_4 кримінального правопорушення чи заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Установлено, що постановою слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 20 липня 2021 року відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000561 від 26.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постанову мотивовано тим, що особа, якій кримінальним правопорушенням спричинено шкоду, повинна звернутися особисто із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення чи залучення до провадження як потерпілого, або її близькі родичі в разі наявності стану, що унеможливлює подання нею відповідної заяви. Із заявою про залучення ОСОБА_4 потерпілим звернувся адвокат ОСОБА_3 . ОСОБА_4 та його близькі родичі не зверталися із заявою про вчинення щодо ОСОБА_4 кримінального правопорушення чи заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Пунктом 5 частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.

Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України), і це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

Разом з цим відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема, мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг.

Згідно із ч. 1 ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 58 КПК України визначено, що повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються, зокрема, документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 КПК України представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 55 КПК України умовою для винесення слідчим або прокурором постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність достатніх та очевидних підстав вважати, що особі не завдано шкоди. При цьому, така постанова складається на стадії досудового розслідування, коли триває збір доказів у кримінальному провадженні. Отже, винесення вказаної постанови можливо за умови існування сукупності таких підстав:

1) певній особі не було завдано шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення і це беззаперечно вбачається з матеріалів кримінального провадження;

2) у кримінальному провадженні вже не може бути зібрано доказів, які свідчитимуть про протилежне.

Слідчий суддя вважає, що слідчий не врахував положення ч. 4 ст. 58 КПК України та безпідставно відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, у зв`язку з тим, що заява подана не безпосередньо ним, а представником адвокатом ОСОБА_3 , поставивши тим самим під сумнів наявність бажання у ОСОБА_4 реалізувати безпосередньо особисте право бути визнаним потерпілим у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, право подати заяву про залучення певної особи в якості потерпілого має право не тільки сама особа, а й представник. Це право не відноситься до тих прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Отже, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена без урахування положень ч. 4 ст. 58 КПК України, якими передбачено, що представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, а також без дотримання вимог ч. 5 ст. 55 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. 22, 26, 40, 55, 58, 303 - 307, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 20 липня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , прийняту 20 липня 2021 року слідчим СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000561 від 26.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1