ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1285/21 Справа № 175/4669/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001160 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Коростишів Житомирської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, заміжньої, офіційно непрацюючої, проживаючої без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимої:
1) - 01.12.2003 року тим же судом за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
2) - 24.01.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільненої з кримінально-виправної установи 25.05.2007 року по відбуттю строку покарання;
3) - 23.10.2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;
4) - 17.04.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
5) - 10.07.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.5 ст.27, ч.3 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
6) - 31.10.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільненої з кримінально-виправної установи 27.01.2015 року за ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.01.2015 року у зв`язку з хворобою на підставі ст.84 КК України;
7) - 14.07.2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. Звільненої з кримінально-виправної установи 10.03.2016 року по відбуттю строку покарання;
8) - 08.05.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою суду від 28.05.2019 року звільнена від відбування призначеного покарання по закінченню іспитового строку;
9) - 26.04.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України, який вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.12.2019 року скасований в частині призначеного покарання та остаточно на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
10) - 15.07.2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.ст.75, 76 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та піддано кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 7 місяців за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2020 року, і остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.

Строк покарання вирішено обчислювати з моменту затримання по ухвалі слідчого судді, тобто з 20 листопада 2020 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченій ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, - залишено без змін.
Доля речових доказів вирішена у відповідності вимог процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 12 листопада 2020 року приблизно о 15.05 годині вона знаходилася у приміщенні магазину ТОВ «Глорія Джинс», розташованого у ТРЦ «Караван» по вул. Нижньодніпровській, 17 у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, де у неї раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який упевнилася у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зняла з вішалки на спільній стійці приналежний Товариству трикотажний светр сірого кольору (меланж, артикль GSW004688, розміру XXS/164) вартістю 449 грн., з якого за напільною стійкою від`єднала антикрадіжний магніт, який заховала у кишеню джинсів на стійці, а светр заховала у власну сумку і, таємно викравши його, з місця вчинення злочину зникла, чим завдала ТОВ «Глорія Джинс» матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачена просить застосувати до неї вимоги ст. 84 КК України у зв`язку з хворобою.
Так обвинувачена зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що вона хворіє на ВІЛ 4 стадії, гепатит А, В, кандидоз, анемія.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні просили пом`якшити призначене обвинуваченій покарання.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 185 КК України, перевірених та оцінених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими та не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.
Згідно з положеннями частини 3 цієї норми, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються ст. 69 КК України.
Згідно з приписами ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинене кримінальне правопорушення, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 вимог ст. 69 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі обвинуваченої також не наведено.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував характер скоєного нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, та всі обставини, що впливають на покарання.

Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, а також даних про особу обвинуваченої, яка неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за умисні злочини, має сім незнятих і непогашених судимостей за крадіжку чужого майна, задовільно характеризується за місцем проживання, має сім`ю, зі слів до затримання фактично працювала, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. З 18.01.2019 року перебуває в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності». З 2002 року по І квартал 2020 року перебувала під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом: «Легка розумова відсталість з порушенням поведінки». Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 127 від 30.11.2020 року на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство в період часу вчинення інкримінованого їй діяння не страждала і на теперішній час не страждає. Виявляла раніше та виявляє у даний час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. У період часу вчинення інкримінованого їй діяння і зараз може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру, суд прийшов до висновку про необхідність призначення реального покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченої та її ставлення до вчиненого, дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, даним про особу обвинуваченої, яка не зробила належних висновків, на шлях виправлення не стала і в період іспитового строку вчинила нове умисне корисне кримінальне правопорушення.
З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченої ОСОБА_7 відсутні.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про необхідність застосування до неї положень ст. 84 КК України у зв`язку з хворобою, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 84 КК України звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому, питання про звільнення засудженого від відбування покарання розглядається судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи відбування покарання в порядку статей 537 і 539 КПК України.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для її виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченої, вважаючи доводи останньої необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченою, яка тримається під вартою в той же строк, з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4