Номер провадження: 11-сс/813/553/21
Номер справи місцевого суду: 495/1955/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 25.03.2021, якою в межах кримінального провадження №0000243 від 03.03.2021 стосовно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської обл., громадянина України, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000243 від 03.03.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 23.04.2021 включно із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 800 грн. та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого його кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з огляду на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім того, слідчий суддя, на підставі положень ч. 4 ст. 182 КПК України, дійшов переконання про необхідність визначення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою, зазначивши, що вона є незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:
- слідчий суддя дійшов хибного висновку про обґрунтованість підозри його підзахисного, натомість, єдиним доказом причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину є незасвідчена в установленому порядку копія протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.03.2021, яка відповідно до вимог чинного КПК України у є недопустимим доказом, оскільки до матеріалів клопотання слідчим не було додано невід`ємного додатку до протоколу відеозапису (диску або флеш-носія) із фіксацією зазначеної процесуальної дії;
- слідчим суддею було безпідставно відмовлено захиснику в допиті свідка дружини підозрюваного ОСОБА_10 , яка була присутньою в суді 1-ої інстанції та могла надати пояснення;
- поза увагою слідчого судді залишилась відсутність в зазначеному кримінальному провадженні будь-яких ризиків, оскільки ОСОБА_8 добровільно отримав повідомлення про підозру, двічі добровільно з`являвся до суду без відповідного судового виклику, в провадженні були проведені численні виїмки та обшуки, в ході яких вилучені всі речі та документи, які мають значення у справі, потерпілий у провадженні відсутній, підозрюваний не визнає себе винним, є фаховим юристом та має можливість правовим шляхом довести свою невинуватість;
- слідчий суддя не врахував позитивної характеристики особи підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, зокрема, одружений та має малолітню дитину на утриманні, зареєстроване та постійне місце проживання, працевлаштований підсобним робочим, раніше не судимий;
- визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для підозрюваного, який у власності нерухомого майна та транспортних засобів не має, так само як і грошових коштів на банківському рахунку.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, відповідно до матеріалів провадження, 18.03.2021 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 18-23), за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.201, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме в тому, що він 02.03.2021 приблизно о 00 год., разом з ОСОБА_11 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , реалізуючи свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно, посягаючи на чужу власність, напали на ОСОБА_12 , який в результаті нападу впав на землю та, з метою придушення волі, почали наносити удари по різним частинам тіла, після чого, шляхом ривку зі спини ОСОБА_12 стягнули рюкзак марки «Swissgear», приблизною вартістю 600 грн., в якому знаходилися особисті речі ОСОБА_12 , а саме: пачка серветок вологих, серветки сухі, зовнішній акумулятор «Xiaomi Redmi Power Bank 10000 mAh USB-C PB100LZM White», білого кольору, вартістю 350 грн., невеликий пенал, у якому знаходилися кусачки, моток ізоленти, пластикові хомути у кількості 50 штук, канцелярський ніж, а також шляхом ривку з руки ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 забрали мобільний телефон марки «Xiaomi Mi 9T Pro» Flame Red 6 Gb RAM 128 Gb ROM IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , чорно-червоного кольору, який ОСОБА_12 придбав 26.01.2020 за 11 999 грн., із сім-карткою оператора «Водафон» за номером НОМЕР_3 , та дві банківські картки «Монобанк», чорного кольору, та «Райфайзенбанк Аваль», білого кольору, 20 грн. однією купюрою із задньої кишені ОСОБА_12 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілому матеріальний збиток у розмірі 12 969 грн.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про те, що підозра у вчиненні його підзахисним інкримінованого йому злочину необґрунтована, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Українина даній стадії досудового розслідування підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 09.03.2021 (а.с. 8-10), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_12 від 09.03.2021 (а.с. 11-12) разом із довідкою про анкетні відомості осіб (а.с. 13) та іншими матеріалами в їх сукупності.

Оцінюючи посилання захисника на те, що єдиним доказом причетності його підзахисного до вчинення інкримінованого йому злочину є протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, який відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону є недопустимим доказом, оскільки не містить додатку у вигляді відеозапису процесуальної дії, колегія суддів наголошує на тому, що оцінка доказів з точки зору їх допустимості, відповідно до вимог ст. 89 КПК України, здійснюється судом на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час вирішується питання щодо наявності в провадженні достатніх фактів, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Що стосується клопотання сторони захисту про допит дружини підозрюваного ОСОБА_10 та безпідставну відмову захиснику в допиті такого свідка слідчим суддею суду 1-ої інстанції, апеляційний суд зазначає про те, що вирішення питання щодо допиту будь-якого свідка під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, відповідно до положень ч. 4 ст. 193 КПК України, є правом, а не обов`язком слідчого судді. При цьому, звертає на себе увагу той факт, що слідчим суддею за клопотанням сторони захисту було долучено до матеріалів провадження пояснення ОСОБА_10 , відібрані захисником ОСОБА_7 (а.с. 36-37).
Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Водночас, апеляційний суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що в зазначеному провадженні відсутні будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років; офіційно не працевлаштований та постійного джерела прибутку не має; на теперішній час притягається до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та 29.12.2020 обвинувальний акт у вказаному провадженні направлено до суду 1-ої інстанції (а.с. 16).
Водночас, апеляційний суд вважає слушними посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, одружений та має малолітню дитину на утриманні, зареєстроване та постійне місце проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують вищенаведені ризики та не можуть слугувати підставою для обрання відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Твердження захисника щодо того, що підозрюваний є фаховим юристом та працевлаштований підсобним робочим апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки на їх підтвердження стороною захисту жодних доказів надано не було.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ні слідчим суддею суду 1-ої інстанції, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Що стосується посилань сторони захисту на непомірно великий розмір визначеної слідчим суддею застави, колегія суддів такі доводи оцінює критично та наголошує на тому, що слідчий суддя обґрунтовано та вмотивовано, керуючись вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України та врахувавши обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_8 , а також характеристику його особи та наявність вищезазначених ризиків, визначив розмір застави у межах, передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством, зокрема, положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, для особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а саме у середньому розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали та на теперішній час складає 90 800 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в якості альтеративного запобіжного заходу, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182-183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2021, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.04.2021 із визначенням застави в розмірі 90 800 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4