Справа № 357/7403/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуюча - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому в м. Біла Церква угоду про визнання винуватості, яка укладена 29 липня 2020 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000051, яке внесене до ЄРДР 26 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області, громадянки України, освіта середньо спеціальна, неодруженої, раніше не судимої, військовослужбовця військової служби за контрактом, радіотелефоніста лінійний наглядач 1 самохідної артилерійської батарії 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , солдата, маючої статус учасника бойових дій та на утриманні малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор - ОСОБА_3

сторона захисту:

захисник - ОСОБА_5

обвинувачена - ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 4 ст. 407 КК України, а саме в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому за таких обставин.
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду радіотелефоніста лінійного наглядача 1 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 07 лютого 2020 року о 08 годині 00 хвилин не з`явилась вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та до 29 липня 2020 року проводила час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із угодою про визнання винуватості, укладеною 29 липня 2020 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000051, яке внесене до ЄРДР від 26 червня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, сторони погодили таке.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду радіотелефоніста лінійного наглядача 1 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 07 лютого 2020 року о 08 годині 00 хвилин не з`явилась вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та до 29 липня 2020 року проводила час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.
Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.
Підозрювана ОСОБА_4 діючи добровільно, ініціювала укладення даної угоди і, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученій їй підозрі у вчиненні кримінального правопорушення.
При укладенні угоди сторони приймають до уваги обставини, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання.
Зокрема, ОСОБА_4 щиро розкаялася, беззаперечно визнала свою винуватість у вчинененому злочині та активно сприяла його розкриттю.
Також, сторони, при укладенні угоди взяли до уваги те, що підозрювана ОСОБА_4 має статус учасника бойових дій та була задіяна до проведення антитерористичної операції на сході України, має на утримання малолітню дитину.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
За таких обставин, наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 та з урахуванням тяжкості злочину, особи винної, можливості виправлення засудженої без відбування покарання, у зв`язку з цим вбачаються підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_4 при укладенні угоди положення ст. 75 КК України, і звільнення її від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням особи підозрюваної ОСОБА_4 обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання сторонами узгоджено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням протягом іспиового строку тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України є тяжким злочином.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості, яка укладена 29 липня 2020 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000051, яке внесене до ЄРДР від 26 червня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.
ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а також засвідчила, що цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, яка укладена 29 липня 2020 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000051, яке внесене до ЄРДР від 26 червня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже визначене в межах ч. 4 ст. 407 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відустністю обставин, що обтяжують покарання, дані про її особу, яка є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судима.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджене покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з покладенням обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, яка укладена 29 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000051, яке внесене до ЄРДР від 26 червня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 29 липня 2020 року між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України майором юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000051, яке внесене до ЄРДР 26 червня 2020 року, відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На підставі ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з 03 березня 2021 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1
Київської області