Справа № 297/890/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Берегова Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , угорець, із середньою освітою, неодружений, не працюючий, раніше судимий та відповідно до ст.. 89 КК України

у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Берегівського районного суду, в останнє за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 18.09.2019 із заміною на 240 год. громадських робіт, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив умисні тяжкі злочини проти моральності.

Так, у лютому 2020 року, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_4 , будучи знайомим та знаючи, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є неповнолітніми, не працюють, не мають постійного джерела доходів, в зв`язку з чим були матеріально незабезпеченими та, за складних їх особистих і сімейних обставин, вирішив втягнути їх у заняття проституцією.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з корисливих спонукань, з метою втягнення неповнолітньої ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_8 в заняття проституцією, використовуючи психологічний вплив на їх свідомість, користуючись уразливим станом неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зумовленим збігом тяжких особистих сімейних обставин, які обмежують їх здатність в повному обсязі приймати виважені, самостійні рішення, систематично примушував їх до надання платних сексуальних послуг різним чоловікам, що знайшло своє відображення у наступних діях.

З метою реалізації свого злочинного плану щодо втягнення неповнолітньої ОСОБА_8 та неповнолітньої ОСОБА_7 в проституцію та подальшої їх сексуальної експлуатації, ОСОБА_4 у невстановлений слідством день та час з лютого 2020 року по 11.04.20202 підшуковував невстановлених органом досудового розслідування осіб чоловічої статі, яким пропонував надання платних сексуальних послуг неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Після досягнення домовленості з клієнтом про вартість сексуальних послуг, примушував неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до зайняття проституцією, за що в середньому отримував 1000 грн. за один статевий акт.

За період з лютого по квітень 2020 року ОСОБА_4 підшукав невстановлених органом досудового розслідування приблизно в кількості 20 осіб чоловічої статі, яким пропонував надання платних сексуальних послуг неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та отримував за це відповідні грошові кошти від даних осіб, якими розпоряджався на власний розсуд.

Так, з метою реалізації свого злочинного плану щодо втягнення неповнолітньої ОСОБА_8 в проституцію та подальшої її сексуальної експлуатації, ОСОБА_4 04.04.2020 підшукав невстановлену органом досудового розслідування особу на ім`я ОСОБА_9 , якому запропонував надання платних сексуальних послуг ОСОБА_8 . Після чого, застосовуючи погрозу фізичного насильства, примусив неповнолітню ОСОБА_8 до надання платних сексуальних послуг особі на ім`я ОСОБА_9 , за що отримав грошову винагороду в сумі 500 грн.

Крім цього, з метою реалізації свого злочинного плану щодо втягнення неповнолітньої ОСОБА_8 в проституцію та подальшої її сексуальної експлуатації, ОСОБА_4 30.03.2020 повторно підшукав невстановлену органом досудового розслідування особу на ім`я ОСОБА_10 , якому запропонував надання платних сексуальних послуг ОСОБА_8 . Після чого, застосовуючи погрозу фізичного насильства, примусив неповнолітню ОСОБА_8 до надання платних сексуальних послуг особі на ім`я ОСОБА_10 , за що отримав грошову винагороду в сумі 1000 грн.

Крім цього, 11 квітня 2020 року з метою реалізації свого злочинного плану щодо втягнення неповнолітньої ОСОБА_7 та неповнолітньої ОСОБА_8 в проституцію та подальшої їх сексуальної експлуатації, ОСОБА_4 повторно підшукав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який у встановленому законом порядку був залучений працівниками поліції до проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, а саме для отримання платних сексуальних послуг за пропозицією та сприянням ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн., які попередньою було видано працівниками поліції ОСОБА_11 для оперативної закупки.

Так, 11.04.2020 близько 14:00 год. ОСОБА_4 з метою схилити неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до надання ОСОБА_11 платних сексуальних послуг, застосовуючи до ОСОБА_8 фізичне насильство, що виразилося у спричиненні тілесних ушкоджень у вигляді синців лівого колінного суглобу та правого плеча, які відповідно до висновку експерта № 35 від 17.04.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, та застосовуючи до ОСОБА_7 фізичне насильство, що виразилося у спричиненні тілесних ушкоджень у вигляді синців правого ліктьового та правого колінного суглобів, які відповідно до висновку експерта № 34 від 17.04.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, примусив неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до надання ОСОБА_11 платних сексуальних послуг одночасно обома, за що отримав від ОСОБА_11 гроші в сумі 1 500 грн., та які у подальшому були вилучені працівниками поліції під час огляду місця події 11.04.2020.

Тобто, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 303 КК України, тобто примушування особи до зайняття проституцією із погрозою застосування насильства, вчиненому щодо неповнолітньої.

Крім цього, в період з лютого 2020 року по 11 квітня 2020 року, з невстановленого органом досудового розслідування точного дня та часу, ОСОБА_4 , всупереч моральним засадам суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення статевих потреб, які мають здійснюватися на основі особистої симпатії, без проявів розпусти, безладних статевих контактів і проституції, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на звідництво ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для розпусти, знаходячись по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою отримання наживи, підшукав невстановлених органом досудового розслідування приблизно в кількості 12 осіб чоловічої статі, яким пропонував надання платних сексуальних послуг неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та отримав за це відповідні грошові кошти (точної суми органом досудового розслідування не встановлено, проте в середньому ОСОБА_4 отримував 1000 грн. за один статевий акт), якими розпоряджався на власний розсуд.

Даними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 302 КК України, тобто звідництво для розпусти, вчиненому з метою наживи, із залученням неповнолітніх.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 303 та ч. 3 ст. 302 КК України не визнав, суду пояснив, що він не вчиняв жодних злочинів, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали інтимні стосунки за власним бажанням, жодних коштів він ні від кого за сексуальні акти не брав і нікого не примушував.

Потерпілі ОСОБА_7 , в судовому засіданні заявила, що обвинувачений ОСОБА_4 дійшло примушував її та ОСОБА_8 до сексуальних відносин з чоловіками яких сам знаходив і за що брав гроші. А коли вона і ОСОБА_8 відмовлялися займатися сексом за гроші він ОСОБА_4 примушував їх застосовуючи фізичну силу.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона жодних грошей ніколи не брала і не бачила, а інтимними відносинами займалася тільки за власною згодою.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у скоєнні кримінальному правопорушенні, крім показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 . ОСОБА_11 які повністю підтвердили факти викладені стороною обвинувачення в обвинувальному акті, підтверджується матеріалами НСРД які були оглянуті в судовому засіданні з яких вбачається, що статевий акт з неповнолітніми та розрахунок за це із обвинувачених, дані докази суд визнає правдивим, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів.

Докази, покладені судом в обґрунтування вироку, отримані у відповідності до діючих процесуальних правил.

Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений, як сторона захисту не довів суду, що скоєно злочини в результаті складних життєвих обставин.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю заперечив свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, тобто примушування особи до зайняття проституцією із погрозою застосування насильства, вчиненому щодо неповнолітньої та звідництво для розпусти, вчиненому з метою наживи, із залученням неповнолітніх.

При визначенні покарання обвинувачений ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочинів, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі, покарання обставини.

Обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України є вчинення злочину відносно неповнолітніх.

Згідно ст. 165 Кримінально виконавчого кодексу України обчислення іспитового строку розпочинається з моменту проголошення вироку. Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку, незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.

Згідно вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, проте на шлях виправлення суд вважає не став, а навпаки представляє велику суспільну небезпеку.

Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із цих положень Закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, це слід розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень є можливим без його ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України у межах санкції статті за недоцільне застосовувати до особи, яка раніше судима до позбавлення волі, та які на думку суду не будуть сприяти перевихованню особи обвинуваченого із застосуванням ст.. 75 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З огляду на характер, кількість та систематичність кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, суд приходить до переконання, що його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню ним нових злочинів є можливими без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 згідно до ст.ст. 124, 126 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 302 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 302 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 303 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбуття 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: гроші, банкнотами по «500» грн. серії та номера яких ФЗ 2852229, 2015 року випуску та ВЗ 5809123, 2006 року випуску, Грошові кошти в сумі 135 грн. та грошові кошти в сумі 500 грн.які були вилучені 11.04.2020 по АДРЕСА_3 . Бийгань та здані до банківської установи, після набрання вироком законної сили стягнути в користь держави.

Мобільний телефон «СUBOT» ІМЕІ НОМЕР_1 ; Мобільний телефон «XIOMI» ІМЕІ НОМЕР_2 повернути ОСОБА_4 як власнику.

Предмет схожий на пістолет (револьвер); Два використані презервативи; Три пляшки горілки «Пшенична класична» об`ємом кожна 0,5 л, дві пляшки пива «Закарпатське» 0,5 л, пляшка шампанського «Несті», відкрита пляшка горілки «Немирів», пляшка горілки «Голд» 0,5 л, пляшка пива «Оболонь», блок пива «Старопрамен» (6 пляшок по 0,5 л), які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП знищити.

DVD-диск із записом процесу огляду, проведеного 11.04.2020 в період з 19:55 год. по 21:55 год. у приміщенні будинку, по вул. Квіткова, 36 у с. В. Бийгань. Два DVD-диски із записами на них допитів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були проведені 13.04.2020. Флеш-носій карта пам`яті «Micro SD HC 16 Gb» інвентарний № 63, на якій записана інформація ємністю 5,5 GB залишити при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Берегівський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_16