УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/674/19
Провадження №1-кп/348/65/21

21 квітня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

представника потерпілої: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152, за обвинувальним актом від 26.03.2019, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Бистриця, жителя АДРЕСА_1 , вдівця, на утриманні нікого не має, пенсіонера, особи з інвалідністю 2-гої групи, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального проступку, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які виразились в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

Кримінальний проступок ним вчинено при наступних обставинах.

28 лютого 2019 року приблизно о 17:00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знаходилися на межі своїх присадибних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 . В ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на ґрунті питання розмежування земельної ділянки між сусідами, що продовжується на протязі декількох років. Під час цього словесного конфлікту у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 на близьку відстань та наніс декілька цілеспрямованих ударів дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці, в область лівого плеча, лівої частини грудної клітки та кисті лівої руки потерпілій ОСОБА_4 .

В результаті неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці грудної клітки, лівої молочної залози, лівого плеча та ділянки лівого плечового суглобу, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 60 від 21.03.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав, натомість заявив клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити, про що подав письмову заяву.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого та просив його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив відносно задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, оскільки для цого є всі передбачені законом підстави.

Представник потерпілої в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності. Зазначає, що згідно ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку. При цьому основною умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності є те, що особа не вчинила нового кримінального правопорушення. Однак до матеріалів кримінального провадження не додано належних доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_6 з часу вчинення кримінального правопорушення по даний час не вчинив нового кримінального правопорушення. Тому вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 не може бути звільнений від кримінальної відповідальності. Також вважає, що цивільний позовов потерпілої про стягнення з обвинуваченого в її користь матеріальної та моральної шкоди підлягає до задоволення.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала думку свого представника, також вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен бути притягнутий до відповідальності. Крім того вважає, що з обвинуваченого на її користь слід стягнути спричинену їй даним кримінальним правопорушенням матеріальну та моральну шкоду згідно позовної заяви.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз указаних норм дозволяє дійти висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у разі спливу строків давності є безумовним правом обвинуваченого, якщо відсутні обставини, визначені ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, вчинено 28.02.2019.

Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 закінчилися строки давності, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Щодо посилання представника потерпілого на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не може бути звільнений від кримінальної відповідальності, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази про те, що з часу вчинення даного кримінального проступку по даний час ОСОБА_6 не вчинив нового кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тобто перебіг строків давності відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України переривається за умови, якщо особа вчинила новий злочин за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, визначних статтею 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

На час розгляду клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності сторонами кримінального провадження не надано суду жодних належних та допустимих доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_6 з дня вчинення кримінального проступку по даний час вчинив новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Тому обвинувачений ОСОБА_6 може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

В судовому засіданні 21.04.2021 обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава, з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності, не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.

Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від досудового розслідування або суду та не вчинив нового злочину, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового слідства у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, чи його ухиляння від досудового розслідування слідства чи суду (а.с. 5).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущенні, усі сумніви тлумачаться на користь особи, що притягується до кримінальної відповідальності, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те що кримінальне правопорушення, за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_6 , є кримінальним проступком, за який передбачене найсуворіше покарання у виді виправних робіт на строк до одного року, та з моменту вчинення такого кримінального проступку минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався, обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від досудового розслідування та суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152, за обвинувальним актом від 26.03.2019, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України слід закрити, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286, ст. 285 КПК України клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності розглядається негайно. При цьому суд враховує наявність передбачених законом підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності та згоду обвинуваченого на таке звільнення, якщо підстави для нього є нереабілітуючими.

Таким чином, приймаючи рішення щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку зі спливом строків давності, при наявності згоди обвинуваченого на закриття справи з цих нереабілітуючих підстав, суд не може відмовити в такому клопотанні з підстав, наведених потерпілою та її представником, а саме: відсутності доказів про невчинення обвинуваченим нового злочину. Тому ці доводи потерпілої та її представника суд вважає необґрунтованими, оскільки стороною потерпілої не надано жодних доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_6 з дня вчинення кримінального простуаку вчинив нове кримінальне правопорушення. Крім того звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України при наявності законних та обґрунтованих підстав для цього є обов`язком, а не правом суду.

Стосовно заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вище вказаним нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

У даному кримінальному провадженні відсутні судові витрати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався, арешт на майно не накладався.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

На підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», керуючись ст.ст. 128, 129, 284, 285, 286, 288, 349, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовільнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152, за обвинувальним актом від 26.03.2019, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_4 , що вона має право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Речовий доказ: дерев`янку палицю, добровільно надану потерпілою ОСОБА_4 , яка згідно постанови слідчого від 20.03.2019 передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1