Дата документу 11.05.2021 Справа № 310/3367/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/3367/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/346/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянська, Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, неодружений, має на утриманні малолітнього сина 2008 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області,

захисника - адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Заступник прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_6 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалено не обирати.
Вирішена доля речового доказу у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що з оскаржуваного вироку убачається, що безпосередньо судом фактичні обставини провадження встановлені не були, а обвинувачення, визнане доведеним, не сформульоване, що унеможливлює оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Крім того, у вступній частині вироку зазначені попередні судимості ОСОБА_6 (судимість від 21 квітня 2003 року), які є тяжкими та нетяжкими злочинами, а тому згідно з п.п.1,2-1 ст.89 КК України ОСОБА_6 є таким, що немає судимості.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилась наявність таких обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність осіб на утриманні, позитивні характеристики з місця проживання, відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Згідно з вироком суду, відповідно до обвинувального акту, 11 травня 2020 року, приблизно о 22-00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись на законних підставах в приміщенні кухні, будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі столу таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» модель «G920F» ІМЕІ - НОМЕР_1 , у корпусі чорного кольору, вартістю 2000 гривень, у силіконовому чохлі чорного кольору, з СІМ картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ УКРАЇНА» з № НОМЕР_2 , які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, що належать ОСОБА_10 .
Відразу після цього, ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 2000,00 грн.

Заслухавши:
доповідь судді;
прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і наполягав на скасуванні вироку суду першої інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 ;
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 ;
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, окрім іншого: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства не відповідає, з огляду на таке.
З вироку суду убачається, що за результатами судового розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Проте, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не сформульоване обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а міститься лише посилання на обставини, які встановлені під час досудового розслідування, згідно з обвинувальним актом.
Викладене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та потягло порушення права обвинуваченого на захист.
У зв`язку з цим, оскаржуваний вирок суду на підставі ст.ст.407, 409, 410, 412 КПК України підлягає безумовному скасуванню.
Діючи в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів не може виправити вказані недоліки, тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі апеляційного суду, повно та всебічно дослідити обставини провадження та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Оскільки оскаржуваний вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, мають ретельно перевірятися судом при новому розгляді.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та засуджено, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4