В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000045 від 04 лютого 2019 року та об`єднане кримінальне провадження № 0000283 від 11 червня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18 січня 2018 р. Акимівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Звільнений від покарання 27 лютого 2020 р. на підставі ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області;
- 27 травня 2020 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком 7 років;
- 29 травня 2020 р. підозрюваний у кримінальному провадженні № 000006 від 03 січня 2020 р. за ч. 3 ст. 185 КК України;
- 29 травня 2020 р. підозрюваний у кримінальному провадженні № 000016 від 14 січня 2020 р. за ч. 3 ст. 185 КК України;
- 11 червня 2020 р. підозрюваний по кримінальному провадженні № 0000045 від 04 лютого 2019 р. за ч. 3 ст. 185 КК України;
- 11 червня 2020 р. підозрюваний по кримінальному провадженні № 0000064 від 03 лютого 2020 р. за ч. 3 ст. 185 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив нові умисні корисливі злочини.

Так, 03 лютого 2019 р., більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, в с. Нововасилівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження димоходу, повторно проник до житлового будинку, що належить ОСОБА_5 , розташований по АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав належні останньому грошові кошти в сумі 14000,00 грн. та шкіряну куртку. Заволодівши викраденим, ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, присвоївши грошові кошти та розпорядившись ними на власний розсуд в корисливих для себе цілях. Своїми неправомірними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 14000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень).

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Також в січні 2020 р., більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, в с. Тарасо-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що в приміщенні гаражу, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , зберігаються електроінструменти, шляхом відкриття незачинених вхідних воріт гаражу, попередньо впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, проник до приміщення вказаного гаражу, звідки повторно таємно викрав електричний лобзик марки «ФИОЛЕНТ Professional» моделі МП4-700Э синього кольору, що належить ОСОБА_7 . Заволодівши викраденим, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 508 грн. 30 коп.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, показав суду, що дійсно 03 лютого 2019 р. відпросився з роботи, вирішив піти до будинку ОСОБА_5 в с. Нововасилівка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Заліз на дах, розібрав димар та проник в будинок. Знайшов гроші у книжці, забрав їх та вийшов з будинку через двері. Також вкрав шкіряну куртку. Якщо буде можливість, поверне кошти потерпілому. Куртку повернув. Також в січні 2020 р. перебував в с. Тарасо-Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Вирішив пройтися, зайшов в чуже приміщення і викрав електричний лобзик, що належить ОСОБА_8 . Викрадене потерпілій повернув. У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що 03 лютого 2020 р. з обвинуваченим вийшли на роботу. Десь о 10-11 годині обвинувачений з роботи пішов. Сам потерпілий повернувся додому о 18.00 годині і виявив в будинку сліди скоєння злочину. Грошей в сумі 14000,00 грн., які він складав у книжку, не було. Викрадена шкіряна куртка йому повернута. Тому має претензії матеріального характеру до обвинуваченого. Однак цивільного позову не заявляв.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій прохала розглядати кримінальне провадження без її участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Покарання обвинуваченому прохала призначити на розсуд суду. Цивільний позов заявляти не буде.
З`ясувавши думку прокурора, потерпілого, захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.
В ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України, суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом потерпілого, обвинуваченого та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_6 , та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів, які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.
При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених злочинів в судовому засіданні доведена повністю, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які в силу ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, інвалідом не являється, неодноразово судимий, повністю відшкодував потерпілій завдану шкоду, потерпілому шкоду відшкодував частково, а також обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, відсутні.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до п. п. 1-5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у скоєнні злочину, суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді та в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що призначений за попереднім вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 р., а саме у вигляді позбавлення волі. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Таке переконання суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_6 , будучи підозрюваним за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та повторно вчинив діяння, яке містять склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто умисний корисливий злочин.
Також враховуються вимоги ст. 5 КК України, згідно якої:
1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, характеризується посередньо, вчинив новий умисний корисливий злочин, не ставши на шлях виправлення, раніше неодноразово судимий, частково відшкодував завдані збитки, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання не можливе в умовах без ізоляції від суспільства, що буде справедливим, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.
Витрати, пов`язані із залученням експерта, та підлягають стягненню з обвинуваченого, становлять 300,00 грн.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого залишити тримання під вартою.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначений за попереднім вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 р., призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до засудженого до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Строк покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання з 27 березня 2020 року.
Зарахувати у строк відбуття покарання тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 з 27 травня 2020 р. по 27 травня 2020 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 300,00 грн. (триста гривень): розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_1 , номер облікової карти платника податків: НОМЕР_2 .
Речовий доказ по справі оптичний диск Videx формату CD-R, об`ємом 700 МВ білого кольору, на який поміщено частину відеозапису слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ по справі шкіряну чоловічу куртку чорного кольору з маркуванням «АІТ», передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - вважати повернутою потерпілому ОСОБА_5 .
Речовий доказ по справі електролобзик марки «Фиолент Professional» моделі МП4-700Э синього кольору, переданий під зберігальну розписку власнику майна потерпілій ОСОБА_7 , - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7 .
Речовий доказ по справі дисковий накопичувач формату DVD+R з відеозаписом слідчого експерименту, проведеного із підозрюваним ОСОБА_6 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1