ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1086/21 Справа № 203/2037/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого оперуповноваженого оперативного відділу державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№ 4),
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2021 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 серпня 2021 року.
Слідчий суддя, як слідує з ухвали, за наслідками розгляду клопотання, дійшов висновку про те, що твердження захисника про недоведеність ризиків, яким слідчий та прокурор обґрунтовують клопотання не можуть бути враховані з огляду на те, що згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, визначених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені цією номою закону, а відтак застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Поряд з цим, слідчий суддя, у відповідності до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 ..
Не погоджуючись з постановленою ухвалою захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 .
В якості доводів поданої апеляційної скарги сторона захисту посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог матеріального і процесуального закону, без повного та всебічного вивчення фактичних обставин провадження, а також особи ОСОБА_6 ..
У скарзі стороною захисту зазначається, що мотивувальна частина ухвали складається із загальних формулювань, без зазначення конкретних ризиків. Також, указується на те, що суд першої інстанції не проаналізував належним чином обставини, визначені пунктами 4, 5, 6, 8 ст. 178 КПК України. Наголошується на тому, що ОСОБА_6 одружений, має постійне місце проживання та має на утриманні дітей, один з яких є малолітнім, раніше не судимий.
Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до такого висновку.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як слідує з наявних матеріалів провадження, третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001811 від 26.11.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.
В межах цього кримінального провадження 25 червня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні психотропної речовини з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому в особливо великих розмірах, а також у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні психотропної речовини, з метою збуту, вчиненому повторно, у великих розмірах.
Підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів підтверджуються доданими до клопотання відомостями внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001811 від 26.11.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України; копією протоколу допиту свідка, копію протоколу огляду особи, яка проводить оперативну закупку та вручення грошових коштів та протоколу огляду заздалегідь ідентифікованих купюр грошових коштів, копії протоколів з результатами негласних слідчих (розшукових) дій, копіями висновків експертів, копією протоколу обшуку, згідно якого з транспортного засобу було вилучену речовину, яка згідно висновку експерта є наркотичною речовиною, а також іншими доказами, наявними в матеріалах провадження за клопотанням органу досудового розслідування, в сукупності.
В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
На питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно. Визначати, чи розумно й надалі залишати обвинуваченого під вартою, необхідно на підставі особливостей кожної конкретної справи. Продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше попри презумпцію невинуватості, ніж правило поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»). Передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, попри належну повагу до принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (п. 152 рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).
При розгляді клопотання органу досудового розслідування про обрання виняткового запобіжного заходу, слідчий суддя, об`єктивно врахував доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, які є відповідно до ст. 12 КК України, тяжкими, та дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 має можливість переховуватись від суду та слідства, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та про неможливість запобіганню вказаним ризикам, застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин інкримінованих підозрюваному злочинів, у відповідності до положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, правомірно, не визначив розмір застави.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 , наявність подяки за місцем служби, а також захворювань й необхідність огляду у фахових лікарів, не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Отже, обраний слідчим суддею запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що у слідчого судді були вагомі підстави обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, передбачені ст. 176 КПК України, більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які випливають з ч. 1 ст. 177 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на цій стадії кримінального провадження, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4