У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю дізнавача ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання інспектора сектору дізнання Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000902 про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:

Інспектор сектору дізнання Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000902 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання інспектор сектору дізнання вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.12.2020 року о 20:34 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.12.2020 року о 20:34 год. за адресою м.Ужгород, вул.Фединця, буд. 39 було зупинено автомобіль марки BMW моделі Х5, р.н. НОМЕР_1 з можливою підробкою VIN-коду та свідоцтва про реєстрацію т/з.
За даним фактом 16.12.2020 року сектором дізнання Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
15 грудня 2020 року в ході огляду місця події, транспортний засіб марки «BMW» моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN- код № НОМЕР_2 , що на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу належить гр. ОСОБА_7 , який знаходився в користуванні гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 - вилучено.
Дізнавач вказує , що вилучені в ході проведення огляду місця транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є предметом кримінального правопорушення, на якому збереглися сліди кримінального правопорушення, для їх подальшого детального огляду та проведення експертних досліджень та судових експертиз (трасологічної експертизи номерних позначень кузова та двигуна, технічної експертизи документа), що неможливо без вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію, тому, з метою унеможливити розпоряджатися власнику вказаним транспортним засобом, їх ремонту до проведення необхідних експертиз, а потерпілою стороною, в разі встановлення такої, може бути заявлений цивільний позов, про відшкодування моральних та матеріальних витрат.
Таким чином дізнавач вказує, що вищевказаний транспортний засіб марки «BMW» моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-код № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є безпосереднім знаряддям кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, дізнавач з метою забезпечення збереження речових доказів просить накласти арешт на на автомобіль марки на транспортний засіб марки «BMW» моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN-код № НОМЕР_2 , що на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу належить гр. ОСОБА_7 , який знаходився в користуванні гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження та користування.
Дізнавач ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила накласти арешт на автомобіль марки BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 з підстав та мотивів викладених у клопотанні .
Представник володільця майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти накладення арешту на автомобіль марки BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 з підстав наведених у письмових запереченнях на клопотання. Надав поясення аналогічні викладеним у запереченнях. Наголосив на тому, що за фактом підроблення номеру кузова вищезазначеного автомобіля 19.09.2016 року розпочато крмінальне провадження № 0003334 за ознаками злочину передбаченого ст. 290 КК України. По даному кримінальному провадженню автомобіль марки BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнні речовими доказами. В межах даного кримінального провадження було призначено експертизи і відповідно до висновку експерта № 9/89 від 04.10.2016р. ідентифікаційне позначення кузова автомобіля марки BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 піддавалось зміні , встановіті першопочаткове номерне позначення кузова автомобіля не надалось можливим. Відповідно до висновку експерта № 4/249 від 17.10.2016р. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу виготовлене плоским способом друку в умовах поліграфічного підприємства та які небудь зміни у першопочатковий текст свідоцтва про реєстрацію не вносились. ПРосив врахувати, що постановою Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 14.11.2016 року визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0003334 від 19.10.2016 року ОСОБА_9 . Вказує на те, що працівниками поліції було повторно внесено відомості до ЄРДР про одне й теж правопорушення. Просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши пояснення дізнавача ОСОБА_3 та заперечення представника володільця майна ОСОБА_4 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000902 від 16.12.2020 за ст. 290 КК України.
15 грудня 2020 року в ході огляду місця події, транспортний засіб марки «BMW» моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, V1N- код № НОМЕР_2 , що на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу належить гр. ОСОБА_7 , який знаходився в користуванні гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 - вилучено, що підтверджується даними протоколу огляду місця події від 15.12.2020 року та даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , копія якого долучена до матеріалів клопотання.
Постановою інспектора сектору дізнання Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 16.12.2020 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України: легковий автомобіль марки «BMW» моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, V1N- код № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000902.
Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0003334 від 19.09.2016 року за ст. 290 КК України, за підозрою у підробці номера кузова автомобіля марки «BMW» моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що стверджується даними витягу з ЄРДР сформованим станом на 24.12.2020 року.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 08.12.2016 року постановленої у межах кримінального провадження № 0003334 від 19.09.2016 року за ст. 290 КК України, передано автомобіль марки «BMW» моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 власнику ОСОБА_10 на відповідальне зберігання до закінчення кримінального провадження № 0003334 від 19.09.2016 року.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчий суддя, дослідивши матеріали судового провадження прийшов до висновку, що такі не містять будь-яких відомостей про те, що кримінальним правопорушенням кому-небудь завдана матеріальна шкода. Крім того, з матеріалів судового провадження не вбачається, що в справі заявлявся цивільний позов. Дізнавач не вказував на наявність заявленого в справі цивільного позову, а тільки вказував , що у разі встановлення потерпілої сторони , нею може бути заявлений цивільний позов.

Учасниками судового розгляду слідчому судді не надані відомості про те, що будь-хто зі службових осіб юридичної чи фізичної особи, подавав заяви про визнання його цивільним позивачем, а стороною обвинувачення - не надані відомості про те, що в справі будь-хто визнавався цивільним відповідачем.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що сторона кримінального провадження у підтвердження можливого заявлення по справі цивільного позову не надала будь-які докази.

Щодо доводів клопотання про те, що арешт накладається на майно з метою забезпечення збереження речових доказів , слідчий суддя виходить з наступного.

Під час розгляду клопотання дізнавачем доведено, що оглянутий в ході проведення 15.12.2020 року огляду автомобіль марки «BMW» моделі «Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN- код № НОМЕР_2 має значення речових доказів у кримінальному проваджені № 0000902, є предметом кримінального правопорушення.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України дізнавач довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Слідчим суддею при постановленні ухвали враховано приписи ч.10 ст. 170 КПК України, зокрема в частині , що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України дізнавч довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема з метою запобігання можливості їх приховування, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, яке знаходиться на початковому етапі, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, враховуючи приписи ч.4 ст. 173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу накладення арешту на майно, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване.
При цьому слідчий суддя, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000902, з метою запобігання можливості приховування, перетворення та відчуження майна транспортного засобу , яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема є предметом кримінального правопорушення , враховуючи приписи ч.4 ст. 173 КПК України обирає найменш обтяжливий спосіб накладення арешту на майно, а саме шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом.
Що стосується доводів клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , слідчий суддя входить з наступного.
Предметом кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України є : 1) ідентифікаційний номер; 2) номери двигуна, шасі або кузова; 3) номерна панель з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Отже, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є предметом кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.
КПК України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Зважаючи на викладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження , на переконання слідчого судді особа, що подала клопотання , не довела необхідність арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а відтак в цій частині клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання інспектора сектору дізнання Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000902 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки BMW моделі X5 реєстраційний номер НОМЕР_4 , чорного кольору VIN код № НОМЕР_2 , що на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу належить гр. ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом.
В решті вимог клопотання в частині заборони користування транспортним засобом - відмовити.
Копію ухвали вручити дізнавачу, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали з врахуванням закінчення робочого часу та перебуванням судді у відпустці оголошено 18.01 .2021 року о 08 -20 год.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1