Справа № 405/5792/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00018 від 16.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна,-

встановив :

слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: статутний капітал (корпоративні права) ФГ «Прибужське», , який складає 100 гривень, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій по зміні засновників та керівників Господарства, розпорядження статутним капіталом і майном Товариства, окрім як на підставі рішень органу виконавчої влади Міністерства Юстиції України в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обгрунтування клопотання зазначив, що у провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 000186 від 16.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ФГ «Прибужське» , юридична адреса: Кіровоградська область, Голованівський (Благовіщенський) район, с. Сабатинівка, основний вид діяльності вирощування зернових культур, в обробітку має 1300 га землі, керівником та власником товариства станом на 12.07.2021 року являвся ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ФГ «Прибужське» від 02.8.2019 року.
У липні 2021 року ОСОБА_6 прийнято рішення про продаж частки у статутному капіталі ФГ «Прибужське» у розмірі 100 % на користь ОСОБА_7 .
В подальшому 14.07.2021 між керівником та власником ФГ «Прибужське» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу частки у складеному капіталі Фермерського господарства «Прибужське» сума договору складає 200 тис. грн. Відповідно до умов договору до ОСОБА_7 переходить 100 % складеного капіталу господарства.
Цього ж дня, ОСОБА_7 складено рішення засновника ФГ «Прибужське» про затвердження нової редакції статуту та рішення засновника про звільнення ОСОБА_6 з посади голови господарства та призначення на вказану посаду ОСОБА_7 .
В подальшому 14.07.2021 під час подання ОСОБА_7 документів державному реєстратору для реєстрації відповідних змін, щодо складу засновників та відомостей, щодо керівника господарства у державному реєстрі останній дізнався, що ОСОБА_6 не являється власником ФГ «Прибужське», а на відповідно до реєстру з 14.07.2021 власником господарства являється ОСОБА_8 .
Відповідно до ЄДР реєстраційну дію провела державний реєстратор Новомиргородської міської ради ОСОБА_9 на підставі акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ФГ «Прибужське» підписаного нібито між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 .
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 будь-які дії, щодо відчуження частки у статутному капіталі господарства на користь ОСОБА_8 не вчиняв.
Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 незаконно володіє 100 % часткою в статутному капіталі ФГ «Прибужське» та з метою приховування факту вчинення ним кримінального правопорушення має намір перепродати корпоративні права (частки в статутному капіталі) та майно товариства третім особам.
Відповідно до ст. 167 ГК України - корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами, окрім як на підставі рішень органу виконавчої влади Міністерства Юстиції України в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Правилами частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Отже, з метою попередження вчинення перереєстрації статутного капіталу ФГ «Прибужське», , зміну керівників та засновників Товариства, які у силу займаних посад можуть продовжувати вчиняти злочини пов`язані із незаконним відчуженням майна, виникла необхідність у накладені арешту на статутний капітал ФГ «Прибужське», , який складає 100 гривень, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій по зміні засновників та керівників Господарства, та розпорядження статутним капіталом і майном Товариства.
Прокурор в судовому засіданні уточнив клопотання слідчого, а саме просив накласти арешт на корпоративні права ФГ «Прибужське», шляхом заборони вчинення реєстраційних дій по зміні засновників та керівників Господарства, з метою забезпечення збереження речових доказів
Слідчий в судовому засіданні при вирішення даного клопотання поклався на розсуд суду.
Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що клопотання підлягає частковому задоволенню з забороною всім без винятку органам, що здійснюють відповідні дії з реєстрації, вчинювати будь які дії по зміні засновників та керівників Господарства.
Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

В судовому засіданні прокурором уточнено дане клопотання, останній просив накласти арешт на статутний капітал (корпоративні права) ФГ «Прибужське», , який складає 100 гривень з метою збереження речових доказів, оскільки корпоративні права, були об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Окрім того, під час звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, стороною обвинувачення вказано на необхідність накладення арешту з метою попередження вчинення перереєстрації статутного капіталу ФГ «Прибужське», , зміну керівників та засновників Товариства, які у силу займаних посад можуть продовжувати вчиняти злочини пов`язані із незаконним відчуженням майна.
При цьому на підтвердження того, що саме корпоративні права ФГ «Прибужське» є об`єктом кримінально протиправних дій, прокурором під час розгляду клопотання в суді долучено, зокрема висновок експерта № СЕ-19/112-21/5939-ПЧ від 29.07.2021 року відповідно до якого, досліджуваний підпис, розташований в графі «Продавець : ОСОБА_6 » в договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі Фермерського Господарства «ПРИБУЖСЬКЕ» від 13 липня 2021 року виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_6 та досліджуваний підпис, розташований в графі «Продавець: ОСОБА_6 » в акті приймання-передачі частки у статутному капіталі Фермерського Господарства «ПРИБУЖСЬКЕ» від 13 липня 2021 року виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_6 .
Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, що має місце у даному випадку.
Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що статутний капітал (корпоративні права) ФГ «Прибужське», код ЄДРПОУ 22213995, який складає 100 гривень може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування уточненого прокурором клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Крім того, слідчий суддя вважає за доцільне роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної осроби, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Керуючись ст.ст. 170- 173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив :
клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000186 від 16.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на статутний капітал (корпоративні права) ФГ «Прибужське», , який складає 100 гривень, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій по зміні засновників та керівників Господарства.
В решті клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_11