РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 1-кп/510/143/21

Справа № 510/297/20

01.06.2021року м. Рені Одеської області

Колегія суддів Ренійського районного суду Одеської області у складі:

Судді-доповідача: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363 від 19 листопада 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинське Ренійського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

18 листопада 2019 року, приблизно о 23 годині, більш точний час не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, сидячи за столом разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , під час вживання алкогольних напоїв, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті ревнощів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, встав зі стільця та кулаком правої руки наніс ОСОБА_11 не менше двох ударів по обличчю в область підборіддя зліва від чого ОСОБА_11 впав, потім підвівся на ноги та між ними почалася штовханина, в ході якої ОСОБА_10 обома руками схопив ОСОБА_11 за шию та, стискаючи її, повалив останнього на підлогу, продовжуючи безперервно стискати шию та утримувати його лежачим на спині.

Далі, підвівшись, ОСОБА_13 обома ногами наніс множинні удари по тулубу ОСОБА_11 зліва та справа, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження, сукупність яких призвела до розвитку особливого стану (травматичного шоку тяжкого ступеню) несумісного з життям і зумовило зупинку серцевої діяльності та дихання, внаслідок чого ОСОБА_11 помер на місці події.

Обвинувачений ОСОБА_13 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, зазначив, що дійсно душив потерпілого та визнає себе винним у спричиненні йому смерті, однак, будь-яких інших тілесних ушкоджень не завдавав, хоча допускає, що може не пам`ятати цього внаслідок алкогольного сп`яніння, у вчиненому розкаявся.

Потерпілий по справі ОСОБА_14 брат померлого ОСОБА_11 просив визначити міру покарання на розсуд суду та, після надання пояснень, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до положень ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Заслухавши думку учасників судового розгляду колегія суддів прийшла до висновку про необхідність дослідження доказів у повному обсязі.

Отже, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.

Винність обвинуваченого ОСОБА_10 , окрім часткового визнання вини, підтверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Поясненнями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив, що 19 листопада 2019 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_15 , та повідомив, що на вулиці зустрів ОСОБА_12 , яка розповіла, що у будинку, де вона проживає разом з ОСОБА_10 знаходиться ОСОБА_11 без ознак життя. У зв`язку з тим, що потерпілий проживає у м. Рені Одеської області, він подзвонив своєму знайомому ОСОБА_16 з проханням перевірити, чи дійсно його брат ОСОБА_11 помер, після того, як ОСОБА_16 підтвердив слова ОСОБА_15 , потерпілий викликав поліцію.

Поясненнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона перебуває з ОСОБА_10 у фактично шлюбних відносинах та проживають разом, офіційно ніде не працюють, на життя заробляють випасом корів мешканців с. Долинське. Так, 18 листопада 2019 року, вона разом з ОСОБА_10 поверталися додому після випасу та по дорозі зустріли ОСОБА_11 , утрьох вони пішли додому та стали вечеряти та розпивати алкогольні напої, ОСОБА_11 був дуже п`яним і почав ображати її, ОСОБА_10 заступився, за що ОСОБА_11 вдарив його по обличчю, в свою чергу ОСОБА_10 схопив ОСОБА_11 правою рукою за горло, однак, ОСОБА_12 попросила відпустити його, що ОСОБА_10 і зробив. Після вказаного конфлікту чоловіки продовжили вживати алкогольні напої, а вона пішла спати, будь-якого шуму не чула. Вранці, ОСОБА_10 попросив ОСОБА_12 подивитися, що з ОСОБА_11 , вона зайшла до кімнати, де вони вечеряли та побачила, що ОСОБА_11 мертвий, а на столі прибрано. Потім ОСОБА_12 вийшла з дому та пішла сплачувати комунальні послуги, а ОСОБА_10 випасати корів. По дорозі додому вона зустріла ОСОБА_15 та розказала, що у неї вдома мертвий ОСОБА_11 та запросила пройти з нею і подивитися.

Поясненнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 19 листопада 2019 року йому зателефонував ОСОБА_14 з проханням зайти у будинок де проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_12 і подивитися, чи дійсно там знаходиться його мертвий брат ОСОБА_11 . Він прийшов до будинку АДРЕСА_1 та, через вікно, побачив, що на підлозі на спині лежить ОСОБА_11 , після чого подзвонив дільничному офіцеру поліції ОСОБА_17 .

Поясненнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 ДОП Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, який пояснив, що 19 листопада 2019 року йому подзвонив ОСОБА_16 та повідомив, що у будинку АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , на підлозі без свідомості, лежить ОСОБА_11 . ОСОБА_17 негайно повідомив керівництво Ренійського ВП про вказаний факт та виїхав до с. Долинське. По приїзду, на пасовищі, знайшов ОСОБА_10 та разом з ним поїхали до будинку. ОСОБА_10 відкрив вхідні двері ключом, який взяв на собачій конурі, у приміщені лежав ОСОБА_11 без ознак життя. ОСОБА_17 заборонив будь-кому заходити до будинку та викликав оперативну групу, до її складу він не входив, а тому після її приїзду, поїхав шукати ОСОБА_12 .

Поясненнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що 18 листопада 2019 року, у вечері, до неї зайшов ОСОБА_10 та попросив вина, яке вона йому дала. Також розказала, що ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 зловживали спиртними напоями, однак, ані ОСОБА_10 ані ОСОБА_12 не були агресивними, проте ОСОБА_11 , коли перебував у стані алкогольного сп`яніння, навпаки, був агресивним та провокував оточуючих до сварок.

Прокурором було заявлено клопотання стосовно виклику всіх свідків відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, однак, під час судового розгляду, прокурор відкликав клопотання про виклик свідка ОСОБА_15 , проти чого не заперечували інші учасники судового розгляду та на допиті не наполягали.

Колегія суддів не приймає до уваги пояснення допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , оскільки їм стало відомо про смерть ОСОБА_11 з чужих слів, а про обставини його загибелі вони взагалі нічого не знають.

Рапортом старшого інспектора чергового Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області про те, що 19 листопада 2019 року о 11 годині 40 хвилин ДОП Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_17 за телефоном повідомив, що до нього звернувся ОСОБА_14 з заявою про те, що у будинку АДРЕСА_1 знаходиться його брат ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті.

Протоколом огляду місця події зі схемою від 19 листопада 2019 року, відповідно до якого, слідчий СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області у присутності двох понятих, судово-медичного експерта та спеціаліста криміналіста, оглянув труп ОСОБА_11 , який знаходився у кімнаті, що розташована на відстані 2 м від головного входу до будинку АДРЕСА_1 , головою в сторону печі, ногами у правий дальній кут кімнати.

Протоколом огляду трупа від 19 листопада 2019 року та довідкою про причину смерті від 20 листопада 2019 року, відповідно до яких причиною смерті ОСОБА_11 став двобічний перелом ребер та травматичний шок.

Актом судово-медичного-гістологічного дослідження № 3052/б/н від 04 грудня 2019 року, відповідно до якого у наданих гістологічних препаратах від трупа ОСОБА_11 виявлено крововиливи та набряк м`яких тканин гортані з початком перифокальної клітинної реакції. Нерівномірне кровонаповнення органів. Жирова емболія слабкого ступеню судин, вогнища гострої емфіземи, набряк легенів. Набряк головного мозку. Паренхіматозна та жирова дисторофія міокарда, печінки.

Актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 536 від 04 грудня 2019 року, відповідно до якого при проведенні дослідження під`язикової кістки, перснеподібного та щитоподібного хрящів, фрагментів 2-го і 3-го правих ребер та 2-го, 3-го і 4-го лівих ребер, вилучених від трупа ОСОБА_11 виявлено: на під`язиковій кістці повний поперечний перелом лівого великого ріжка, який за морфологією є прямим та міг утворитися в результаті прикладання травмуючої сили в місці пошкодження; на щитоподібному хрящі повний косо-вертикальний перелом лівої пластини, який за морфологією є прямим та міг утворитися в результаті прикладання травмуючої сили в місці пошкодження; на перснеподібному хрящі повний поперечний перелом дуги справа, який є прямим за морфологією і міг утворитися в результаті прикладання травмуючої дії безпосередньо в місці пошкодження, а також повний поперечний перелом дуги зліва, який за морфологією є непрямим та утворився в результаті прикладання травмуючої сили на відстані; на фрагментах 2-го та 3-го правих ребер по одному повному поперечному перелому, які за морфологією є непрямими та утворилися від згинання, в результаті впливу травмуючої сили, прикладеної на відстані від пошкодження; на фрагментах 2-го, 3-го та 4-го лівих ребер по одному поперечному перелому, які за морфологією є прямими та утворилися від розгинання, в результаті впливу травмуючої сили, прикладеної в місці пошкодження.

Актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 79 від 19 грудня 2019 року, відповідно до якого всі наявні пошкодження завдані при житті у проміжок часу, який обчислюється від декількох хвилин до декількох десяток хвилин. Смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинному зв`язку з сукупною закритою травмою шиї та грудної клітки (повний поперечний перелом лівого великого ріжка під`язикової кістки; повний поперечний перелом дуги справа та повний поперечний перелом дуги зліва перснеподібного хряща; перелом тіла грудини в 3-му міжреберії з крововиливами в м`які тканини; переломи правих 1-7 ребер по середньо-ключичної лінії; переломи лівих 1-8 ребер по середньо-ключичної лінії з крововиливами навколо; садна на підборідді зліва, на підборідді у передньому куту нижчої щелепи зліва, на межі передньої поверхні шиї та підборіддя, на передній поверхні шиї, на підборідді справа, в проекції кута горизонтальної та вертикальної гілки нижньої щелепи, на грудній клітці справа, на правій передній боковій поверхні шиї в нижній третині з переходом на верхню третину грудної клітини), що призвело до розвитку особливого стану (травматичного шоку тяжкого ступеню) несумісного з життям і зумовило зупинку серцевої діяльності та дихання.

Висновком експерта № 13/79-2019 від 14 лютого 2020 року, відповідно до якого не виключається, що смерть ОСОБА_11 могла настати 18 листопада 2019 року у період часу з 23 години 00 хвилин до 01 години 00 хвилин 19 листопада 2019 року; у крові та сечі ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт: в крові 3,38 0/00, в сечі 3,52 0/00, вказана концентрація алкоголю при житті відповідає сильному алкогольному сп`янінню; наявні на тілі ОСОБА_11 пошкодження могли утворитися під час бійки.

Висновком судово-психіатричних експертів № 59 від 05 лютого 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_10 , на період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, на хронічне психічне захворювання, недоумство, іншій хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, знаходився у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння, його дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, у зв`язку з чим був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_10 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждає, здатен повною мірою усвідомлювати свої дій та керувати ними. Може предстати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Під час судового розгляду, за клопотанням захисника було призначено повторну амбулаторну судово-психіатричну експертизу, оскільки у захисника виникли сумніви щодо стану психічного здоров`я обвинуваченого та розуміння ним суті обвинувачення і його наслідків під час розгляду справи у суді. Так, висновком судово-психіатричних експертів № 114 від 02 березня 2021 року встановлено, що ОСОБА_10 на хронічне психічне захворювання, недоумство, іншій хворобливий стан психіки не страждав та не страждає, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв та не виявляє, за своїм психічним станом здатний повною мірою усвідомлювати свої дій та керувати ними. Може приймати участь у судових засіданнях та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Крім вказаних доказів, судом, у судовому засіданні були досліджені й відеозаписи проведення слідчих експериментів від 20 листопада 2019 року та 20 грудня 2019 року.

Так, при проведенні слідчого експерименту 20 листопада 2019 року, з метою потрапити до будинку АДРЕСА_1 , працівником поліції було відкрито вікно та він першим, без свідків та понятих потрапив до приміщення, тільки через деякий час він відчинив двері всім особами, які приймали участь у слідчому експерименті. Крім того, т.в.о. начальника СВ Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_21 не надав можливості ОСОБА_10 самостійно розказати про події, які трапилися 19 листопада 2019 року, а, фактично, сам все розповідав, вимагаючи від підозрюваного підтверджуючої відповіді, а також ставив навідні запитання, у формулюванні яких вже містилася відповідь, її частина або підказка до неї.

Що стосується слідчого експерименту від 20 грудня 2019 року, то він був повністю проведений прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , однак у протоколі проведення слідчого експерименту він взагалі не вказаний, крім того у вказаному протоколі не має підпису свідка ОСОБА_12 , яка не тільки була присутня на слідчому експерименті, а й надавала пояснення, окрім підпису, що їй було роз`яснено права та обов`язки, а також не має запису, що учасники слідчого експерименту були повідомлені про технічну фіксацію процесуальної дії, тобто при складанні протоколу проведення слідчого експерименту було порушено вимоги п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, відповідно до якої протокол складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце, час проведення та назву процесуальної дії;

особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);

всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);

інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання.

Також вбачається й порушення ч. 5 ст. 104 КПК України, відповідно до якої зауваження і доповнення зазначаються у протоколі перед підписами. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії, зокрема, обидва протоколи не містять підпису захисника, участь якого є обов`язковою.

Крім того, судом були досліджені висновок експерта № 18 від 16 січня 2020 року, відповідно до якого на 2-х тампонах зі змивами з рук ОСОБА_10 знайдено сліди крові людини, походження якої можливо як від ОСОБА_11 та і від ОСОБА_10 ; висновок експерта № 19 від 17 січня 2020 року, відповідно до якого на куртці і брюках ОСОБА_10 знайдена кров людини, походження якої можливо як від ОСОБА_11 та і від ОСОБА_10 та висновок експерта № 20 від 17 січня 2020 року, відповідно до якого на куртці і світшоті (светрі) ОСОБА_11 знайдена кров людини, походження якої можливо як від ОСОБА_11 та і від ОСОБА_10 , однак, вони також не можуть бути прийняті судом до уваги, як належні докази, оскільки матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що, взагалі, будь-які біологічні зразки чи предмети визнавалися речовими доказами.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. А у зв`язку з тим, що при отриманні вказаних доказів суд вбачає численні порушення КПК України, колегія суддів вважає визнати слідчий експеримент, проведений 19 листопада 2019 року, слідчий експеримент, проведений 20 грудня 2019 року, висновок експерта № 18 від 16 січня 2020 року, висновок експерта № 19 від 17 січня 2020 року та висновок експерта № 20 від 17 січня 2020 року недопустимими доказами.

Надавши вказаним доказам оцінку згідно до ст. 94 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 доведена та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд вважає за необхідне визнати пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який за місцем проживання у с. Долинське Ренійського району Одеської області характеризується позитивно, взаємовідносини з мешканцями села та сусідами добрі, ніде не працює, живе за рахунок випадкових заробітків, скарг та заяв на нього не надходило, характер та мотиви скоєного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні суд керується і положеннями загальноєвропейської практики. З моменту прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. Україна визнала Конвенцію про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) джерелом права. Статтею 2 Конвенції проголошено, що «право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше, ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання. Позбавлення життя не розглядається як таке, що вчинене на порушення цієї статті, якщо воно є наслідком виключно необхідного застосування сили: а) для захисту будь-якої особи від незаконного насильства; б) для здійснення законного арешту або для запобігання втечі особи, яку законно тримають під вартою; с) при вчиненні правомірних дій для придушення заворушення або повстання». Тобто, у цій статті передбачаються позитивні, негативні та процедурні зобов`язання держави. Позитивні зобов`язання полягають у тому, що держава повинна використовувати всі заходи для охорони життя людей у межах своєї юрисдикції, негативні - в утриманні держави від позбавлення життя людини, а процедурні в її обов`язку здійснювати ефективне розслідування незалежно від того, чи загинула людина в результаті дій представників держави або приватних осіб. Будь-яка держава-учасник Конвенції повинна використовувати всі необхідні заходи для охорони життя людей в межах своєї юрисдикції. Тому в національному законодавстві повинні існувати ті нормативно-правові акти, які б закріплювали відповідні положення.

В Україні право на життя гарантується Конституцією, ст. 27 якої проголошує: «Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати права людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань». Оскільки життя традиційно належить до об`єкта кримінально-правової охорони, то й за посягання на нього настає саме кримінальна відповідальність. У КК України передбачається відповідальність за цілу низку злочинів, які полягають у позбавленні життя людини (або замаху на вчинення відповідних злочинів), збільшується кількість справ, державою відповідачем у яких є Україна справа «Муравська проти України» від 13.11.2008р., справа «Гонгадзе проти України» від 08.11.2005р., справа «Кац та інші проти України» від 18.12.2008р., справа «Шевченко проти України» від 04.04.2006р. В усіх цих справах ЄСПЛ констатував порушення ст. 2 Конвенції - невиконання позитивних обов`язків держави щодо захисту права на життя з боку держави. Так, у справі «Гонгадзе проти України», ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що перше речення п. 1 ст. 2 Конвенції зобов`язує державу не тільки утримуватись від умисного або незаконного позбавлення життя, але також вживати відповідних заходів для захисту життя тих, хто знаходиться під її юрисдикцією. Це включає основне завдання держави щодо забезпечення права на життя шляхом прийняття ефективних норм кримінальних законів для попередження злочинів проти особи, що забезпечуються правоохоронним механізмом для попередження, усунення та покарання порушень таких норм. За відповідних обставин це також поширюється на позитивний обов`язок органів державної влади вживати заходів попередження для захисту особи або осіб, чиє життя знаходиться під загрозою здійснення кримінальних дій іншими особами».

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства та лише покарання у вигляді позбавлення волі буде достатнім та необхідним для попередження нових злочинів.

У кримінальному проваджені витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту затримання з 19 листопада 2019 року.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченим та прокурору та, не пізніше наступного дня, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

ОСОБА_22 - ОСОБА_23 ОСОБА_24 Дудник