08.06.2021 363/748/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 червня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000100, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 вересня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Рудня-Димерська Вишгородського району Київської області, українка, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 , має середню освіту, не працює, не одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 190, частиною першою статті 191, частиною третьою статті 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:
на підставі наказу Київської міської дирекції AT «Укрпошта» № 4488-n від 26 вересня

2019 року, 1 жовтня 2019 року ОСОБА_5 прийнято на роботу до пересувного відділення поштового зв`язку №13 ЦПЗ №10 на посаду листоноші 2 класу та цього самого дня між ОСОБА_5 , з однієї сторони, та Київською міською дирекцію AT «Укрпошта» в особі начальника Центру управління персоналом ОСОБА_6 , з іншої сторони, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно якого ОСОБА_5 з метою збереження матеріальних цінностей, належних Київській міській дирекції AT «Укрпошта», прийняла на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності ввірених їй матеріальних цінностей.

21 липня 2020 року, близько 12 години (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_5 , яка перебувала на посаді листоноші 2 класу пересувного відділення поштового зв`язку №13 ЦПЗ №10 та є індивідуально-матеріально відповідальною особою, на яку згідно посадової інструкції листоноші 2 класу покладено завдання та обов`язки приймання платежів за комунальні послуги, будучи обізнаною з вимогами Регламенту процесу «Приймання платежів» у філіях ПАТ «Укрпошта», затвердженого наказом ПАТ «Укрпошта» від 3 серпня 2017 року №1035 та порядком приймання платежів об`єктами поштового зв`язку AT «Укрпошта» від 5 серпня 2019 року № 725, яка перебувала на своєму робочому місці у приміщенні відділення AT «Укрпошти» за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н.,

с. Рудня-Димерська, вул. Центральна, 17, виник умисел на привласнення чужого майна, яке їй ввірене. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою поліпшення свого матеріального становища, після отримання грошових коштів у сумі 314 (триста чотирнадцять) гривень від ОСОБА_7 за сплату комунальних послуг, а саме електроенергії за червень 2020 року виписала та надала ОСОБА_7 квитанцію № 23 (форма 47) про отримання грошових коштів в якій поставила свій підпис. Після чого, з метою поліпшення свого матеріального становища ОСОБА_8 не внесла вказаний платіж до реєстру для запису прийнятих платежів (Форма №10 n) та в подальшому не передала вказані грошові кошти начальнику пересувного відділення №13 ЦПЗ №10 для подальшого внесення в щоденний касовий звіт та перераховування на рахунок одержувача, а саме ТОВ «Київська обласна ЕК». Таким чином, ОСОБА_5 привласнила грошові кошти які були їй ввірені та належать ОСОБА_7 , чим спричинила останній матеріального збитку на суму 314 (триста чотирнадцять) гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила привласнення чужого майна, яке було їй ввірене, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 191 КК України.
Крім цього, 15 серпня 2020 року, близько 11 години (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_5 , яка перебувала на посаді листоноші 2 класу пересувного відділення поштового зв`язку № 13 ЦПЗ № 10 та є індивідуально-матеріально відповідальною особою, на яку згідно посадової інструкції листоноші 2 класу покладено завдання та обов`язки приймання платежів за комунальні послуги, будучи обізнаною з вимогами наказу № 729 від 28 липня 2020 року «Про внесення змін до Регламенту процесу «Приймання платежів» у філіях ПАТ «Укрпошта», затвердженого наказом ПАТ «Укрпошта» від 3 серпня 2017 року № 1035 та порядком приймання платежів об`єктами поштового зв`язку AT «Укрпошта» від 5 серпня 2019 року № 725, яка перебувала на своєму робочому місці у приміщенні відділення AT «Укрпошти» за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н.,

с. Рудня-Димерська, вул. Центральна, 17, виник умисел на повторне привласнення чужого майна, яке їй ввірене. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою поліпшення свого матеріального становища, після отримання грошових коштів у сумі 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) гривень від ОСОБА_9 за сплату комунальних послуг, а саме водопостачання за липень 2020 року ОСОБА_5 виписала та надала ОСОБА_9 квитанцію № 7 (форма 47) про отримання грошових кошті в якій поставила свій підпис. Після чого, з метою поліпшення свого матеріального становища ОСОБА_8 не внесла вказаний платіж до реєстру для запису прийнятих платежів (Форма

№ 10 n) та в подальшому не передала вказані грошові кошти начальнику пересувного відділення № 13 ЦПЗ № 10 для подальшого внесення в щоденний касовий звіт та перераховування на рахунок одержувача, а саме ВРКП «Вишгородтепломережа». Таким чином, ОСОБА_5 привласнила грошові кошти які були їй ввірені та належать ОСОБА_9 чим спричинила останній матеріального збитку на суму 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила привласнення чужого майна, яке було їй ввірене, повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною третьою 191 КК України.
Також, 19 серпня 2020 року, близько 11 години (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), до ОСОБА_5 , яка перебувала за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , прийшла ОСОБА_10 з метою сплати комунальні послуги, а саме за електроенергію за ОСОБА_11 за липень 2020 року. В цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , знаючи про те, що 19.08.2020 у неї вихідний день та вона не може виконувати свої посадові обов`язки серед яких приймання платежів за комунальні послуги, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 612 (шістсот дванадцять) гривень, призначені для сплати комунальних послуг ОСОБА_11 за електроенергію за липень 2020 року.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого матеріального збагачення, заздалегідь розуміючи, що вона не може виконувати свої посадові обов`язки та отримані нею грошові кошти за сплату комунальних послуг не будуть перераховані на рахунок одержувача, а саме ТОВ «Київська обласна ЕК», умисно замовчуючи вказану інформацію, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , виписала та надала останній квитанцію без номеру про отримання грошових коштів. Таким чином, ОСОБА_5 заволоділа грошовими коштами у сумі 612 (шістсот дванадцять) гривень, що належать ОСОБА_11 , яка відповідно до статті 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» визнається особою похилого віку.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 190 КК України
8 червня 2021 року, до підготовчого судового засідання, між прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до положень статті 472 КПК України, за письмової згоди потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на укладання угоди.

Потерпілі у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 469 КПК України, надали прокурору, кожний окремо, письмову згоду на укладання угоди. Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зазначено про відсутність у них претензій матеріального та морального характеру.

Згідно цієї угоди прокурор Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо:

правової кваліфікації дій підозрюваної за частиною першою статті 191,

частиною третьою статті 191, частиною другою статті 190 КК України. Кримінальні правопорушення передбачені частиною першою статті 191, частиною другою статті 190 КК України, відповідно до статті 12 КК України є нетяжкими злочинами, а кримінальне правопорушення передбачене частиною третьою статті 191 КК України є тяжким злочином;

ОСОБА_5 у повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті та зобов`язалася до 17 червня 2021 року відшкодувати потерпілій ОСОБА_11 спричинену матеріальну шкоду у визначеній сумі 612 (шістсот дванадцять) гривень;

з урахуванням обставин, які обтяжують покарання підозрюваної, передбачені

статтею 67 КК України вчинення злочину щодо особи похилого віку, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання підозрюваної, передбачених статтею 66 КК України, зокрема, щире каяття та враховуючи, що ОСОБА_5 раніше не судима, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, повне відшкодування потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 шкоди та наявність згоди потерпілих на укладання угоди про визнання винуватості, узгоджено покарання ОСОБА_5 : за частиною першою статті 191 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік; за частиною другою статті 190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців; за частиною третьою статті 191 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік. Відповідно до частини першої статті 70 КК України, шляхом часткового складання призначених ОСОБА_5 покарань, остаточно призначити їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, а також відповідно до частини третьої статті 70 КК України до основного покарання приєднати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік. Також сторони цієї угоди прийшли до взаємної згоди, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, а тому на підставі положень статті 75 КК України вона може бути звільнена від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і покладенням на неї обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій.

За змістом угоди ОСОБА_5 усвідомлює і розуміє, що відповідно до статті 473 КПК України наслідком укладання та затвердження цієї угоди для її сторін є:

для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України;

для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4

пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угоди. У разі невиконання нею угоди про визнання винуватості, прокурор відповідно до статті 476 КПК України упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та здійснення судового розгляду у межах кримінального провадження в загальному порядку.

ОСОБА_5 усвідомлює, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 КК України.

У суді обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 191,

частиною третьою статті 191, частиною другою статті 190 КК України, а саме: привласнення чужого майна, яке було їй ввірене; привласнення чужого майна, яке було їй ввірене, повторно; заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно. Щиро кається у вчиненому та цілком розуміючи свої процесуальні права, наслідки укладання та затвердження угоди, а також характер висунутого обвинувачення, погоджуючись з його кваліфікуючими ознаками, підтримала умови вказаної угоди і просила про її затвердження.

Прокурор та захисник висловилися про затвердження цієї угоди. Суд переконався в добровільності позиції сторін.

Учасникам процесу роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ними угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, два з яких, відповідно до статті 12 КК України є нетяжкими злочинами, один тяжким; потерпілими надано письмові заяви прокурору про те, що вони не заперечують проти укладання угоди; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України; сторони досягли згоди щодо виду покарання та застосування статті 75 КК України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені частиною четвертою статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченої у разі затвердження угоди судом, та наслідки невиконання угоди, передбачені статтею 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 8 червня 2021 року між прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , з іншої сторони, з урахуванням заяв потерпілих, та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами вид та міру покарання із застосуванням положень статті 75 КПК України.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується положеннями статті 100 КПК України та вважає за необхідне речові докази: корінець платіжки за сплату електроенергії за липень 2020 року ОСОБА_11 та квитанцію до неї від 19 серпня 2020 року; квитанція № 7 від 15 серпня 2020 року ОСОБА_9 ; корінець платіжки за сплату електроенергії за червень 2020 року ОСОБА_7 разом з квитанцією до неї № 23, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись статтями 100, 118, 122, 124, 126, 314, 373, 374, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:
затвердити у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості укладену -

8 червня 2021 року між прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , з урахуванням письмової згоди потерпілих на укладання угоди.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 191, частиною третьою статті 191, частиною другою статті 190 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання:

за частиною першою статті 191 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

за частиною третьою статті 191 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік;

за частиною другою статті 190 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі частин першої, третьої статті 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною метріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 76 КК України, зокрема, періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази корінець платіжки за сплату електроенергії за липень 2020 року ОСОБА_11 та квитанцію до неї від 19 серпня 2020 року; квитанція № 7 від 15 серпня

2020 року ОСОБА_9 ; корінець платіжки за сплату електроенергії за червень 2020 року ОСОБА_7 разом з квитанцією до неї № 23, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1