НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
29 квітня 2021 року Справа № 322/141/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Очеретине Ясинуватського району Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не має освіти, не одружений, раніше судимий, а саме:

- за вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2010 за ст. 69, ч. 2 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі (звільнився 25.01.2011 по відбуттю строку покарання);

- за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 12.11.2012 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі (звільнився 07.12.2012 по відбуттю строку покарання);

- за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 10.08.2016 за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.10.2017 за ст. 71, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення (звільнився 03.06.2020 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 дні),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
Згідно з обвинувальним актом, 08.02.2021, близько 19 год 30 хв., ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна та особистого збагачення, проник на частково огороджену територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_1 , де із приміщення господарчої будівлі, діючи повторно, намагався таємно викрасти належний останньому газовий балон ємністю 50 л., вартістю 750 грн., у якому містилося 15 л газу пропан, вартістю 212,70 грн., але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був застигнутий безпосередньо на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_4 .

У результаті своїх злочинних дій, що виразилися у незакінченому замаху на крадіжку газового балону ємністю 50 л., у якому містилося 15 л. газу пропан, ОСОБА_5 намагався спричинити потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 950 грн. 00 коп.

Зазначені дії ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково, а саме заперечив факт проникнення до приміщення, визнавши при цьому свою вину у замаху на крадіжку у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням часткового визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, судом проведено повне дослідження всіх доказів у справі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_5 , пояснив суду, що він 08.02.2021 проник на частково огороджену територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_1 , де намагався таємно викрасти належний потерпілому газовий балон, що стояв біля приміщення літнього душу, з метою подальшої здачі цього балону як металобрухту. Обвинувачений зазначив, що він взяв зазначений балон до рук та направився до виходу з території домоволодіння ОСОБА_4 , проте у цей час був помічений потерпілим, після чого кинув газовий балон та припинив подальші дії, направлені на його викрадення. Також обвинувачений зазначив, що первісно надав працівникам поліції саме такі показання щодо обставин кримінального правопорушення, проте в подальшому на прохання поліцейських змінив їх та зазначив, що взяв балон з приміщення літнього душу.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що газовий балон, який намагався викрасти ОСОБА_5 , зазвичай стояв на вулиці біля приміщення літнього душу, проте незадовго до вчинення замаху на крадіжку, зазначений балон був заправлений газом, а відтак поставлений потерпілим до приміщення літнього душу, двері якого зачиняються, але не замикаються на замок.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були присутні в якості понятих під час проведення огляду місця події 08.02.2021 та під час проведення слідчого експерименту 16.02.2021 підтвердили пояснення обвинуваченого, в частині того, що спочатку обвинувачений зазначав про спробу викрасти газовий балон, що знаходився біля душової, а під час слідчого експерименту змінив пояснення та зазначав, що балон він взяв з душової.

За результатами дослідження відеозапису проведення слідчого експерименту, судом встановлено, що обвинувачений не одразу вказав правильне місце зберігання газового балону, який він намагався викрасти, а лише після отримання підказки від іншої особи.

Вищезазначені докази у їх сукупності, на переконання суду свідчать на користь повідомлених обвинуваченим обставин стосовно того, що газовий балон зберігався не у приміщенні душу, а біля цього приміщення.

Водночас жодного доказу, що підтверджував би місце зберігання газового балону саме у приміщенні літнього душу, крім показань потерпілого, у матеріалах справи не мітиться.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

За правилом частини першої статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно з ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на недоведеність факту проникнення обвинуваченого до приміщення господарської будівлі, суд вбачає підстави для зміни кваліфікації дій обвинуваченого.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд встановлено таке.

08.02.2021, близько 19 год 30 хв., ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна та особистого збагачення, проник на частково огороджену територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_1 , де діючи повторно, намагався таємно викрасти належний останньому газовий балон, що знаходився біля приміщення господарчої будівлі, ємністю 50 л., вартістю 750 грн., у якому містилося 15 л газу пропан, вартістю 212,70 грн., що підтверджується висновком експерта від 10.02.2021 № 416/21, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був застигнутий безпосередньо на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_4 .

У результаті своїх злочинних дій, що виразилися у незакінченому замаху на крадіжку газового балону ємністю 50 л., у якому містилося 15 л. газу пропан, ОСОБА_5 намагався спричинити потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 950 грн. 00 коп.

Зазначені дії ОСОБА_5 , які суд визнає доведеними поза розумним сумнівом, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Твердження сторони захисту про необхідність виправдання обвинуваченого у зв`язку з порушенням його права на захист під час досудового розслідування суд визнає необґрунтованим, оскільки обвинувачений лише під час судового розгляду повідомив суд про ту обставину, що він не вміє читати. Доказів стосовно того, що обвинувачений повідомляв про це органам досудового розслідування, або що внаслідок невміння читати він не зрозумів суті обвинувачення, матеріали справи не містять. Натомість обвинувачений під час судового розгляду пояснив, що під час досудового розслідування він не просив захисника, а всі процесуальні документи йому зачитувалися.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення під час невідбутої частини покарання після умовно-дострокового звільнення, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, а за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось. Документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71, 81, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

2. На підставі ч. 4 ст. 81, ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання.

3. Речовий доказ у справі газовий балон червоного кольору ємністю 50 л., що зберігається у потерпілого ОСОБА_4 залишити потерпілому.

4. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1