КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/395/2021 Категорія КК: ч.2 ст.186 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0009704 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого охоронником-водієм ГБК "Атовець", з професійно-технічною освітою, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,судимого

- 25 червня 2007 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 16 листопада 2017 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
- 12 лютого 2018 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. 19 листопада 2018 року Деснянський районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

за участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки "Huawei YGPro" ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілого - залишити у володінні ОСОБА_10 .

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 09 липня 2017 року, приблизно о 01 год 00 хв, перебував на території ПКіВ "Перемога", неподалік від проспекту Визволителів в місті Києві, де спілкувався та вживав алкогольні напої з потерпілим ОСОБА_10 , з яким познайомився незадовго до цього. В процесі спілкування ОСОБА_7 помітив, що ОСОБА_10 при собі має поясну сумку зеленого кольору та у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 зірвав з поясу ОСОБА_10 сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 400 грн та 100 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 09 липня 2017 року, склало 2 602 грн 30 к.), мобільний телефон марки "Huawei YG Pro" ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 вартістю 4 000 грн. паспорт громадянина України, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від квартири, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7 002 грн 30 к.

Таким чином, ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабежі), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів поза розумним сумнівом не доводить його винуватість і не може бути визнана достатньою для ухвалення щодо нього обвинувального вироку в цій частині. У зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та винесений з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для до перегляду та скасування даного судового рішення у апеляційному порядку.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що в матеріалах провадження наявні журнали судових засідань від 06.06.2019, 20.06.2019, 24.01.2020 (т.2 а.с.97,120,163) у яких зазначено, що фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося у зв`язку з неприбуттям всіх особі в судове засідання, проте як зазначає прокурор це не відповідає дійсності, оскільки учасники судового засідання прибували на розгляд.

В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 вказує на те, що 06.06.2019, 20.06.2019 прокурор приймав участі в судових засіданнях, а 24.01.2020 року прокурор та обвинувачений були в засіданні та судом виносилося рішення (т.2 а.с.98,121-122,165) у яких зазначені учасники, а тому вважає що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю технічного носія інформації на якому зафіксовано судове провадження, що суперечить вимогам п.7 ч.2 ст.412 КПК України.

Розглянувши кримінальне провадження відповідно до ст.404 КПК України в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження,провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію, недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ніким не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд в суді першої інстанції,якщо встановлено порушення,передбачене,зокрема п.7 ч.2 ст.412 КПК України - у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації,на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурора про скасування вироку суду першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме відсутність на технічному носії інформації запису судових засідань від 06.06.2019, 20.06.2019, 24.01.2020 року є необґрунтованими, оскільки в матеріалах даного провадження містяться журнали даних судових засідань та технічний носій з інформацією запису судових засідань від 06.06.2019, 20.06.2019 та 24.01.2020 року в яких учасники судового провадження надавали свої пояснення до виходу судді в нарадчу кімнату (т.2 а.с.96,119,161-162).

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється. А тому, не здійснення фіксації під час оголошення рішення суду першої інстанції в зв`язку з неприбуттям всіх осіб, які беруть участь у провадженні, відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що після виходу з нарадчої кімнати при оголошенні повного тексту судових рішень у кримінальному провадженні №0009704 від 06.06.2019, 20.06.2019 та 24.01.2020 року учасники судового провадження в залі судового засідання присутні не були, тому оголошення повного тексту судових рішень за допомогою технічних засобів не здійснювався відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, та був долучений до матеріалів провадження, про що секретарем судового засідання було складено відповідні журнали (т.2 а.с. 97,120,163), що не суперечить вимогам КПК та не може бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
При цьому сторони кримінального провадження не оспорюють сам факт ухвалення та оголошення вказаної ухвали суду.

Колегія суддів вважає,що при розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції не було порушено вимог кримінального процесуального закону та не допущено істотних порушень кримінального процесуального законодавства,які є підставою для скасування чи зміни вироку суду з направленням кримінального провадження на новий розгляд в суді першої інстанції, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає,а вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.404,405,407,409,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0009704, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - без змін.

Ухвала може бути оскаржена на протязі трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Верховного суду.

Судді:

_________________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4