Справа № 639/7186/20
Провадження №1-кп/639/186/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представників потерпілої - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000275 від 02.10.2020 р. за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого:

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 30.09.2020 приблизно о 18 год., перебуваючи в приміщенні спальної кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , за місцем проживання його матері, ОСОБА_9 , став учасником конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю сестрою, ОСОБА_6 .

В ході конфлікту ОСОБА_8 вирішив спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження будь-якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись поруч з ОСОБА_6 один напроти одного, оцінивши ситуацію, що склалася, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, проявляючи агресію, нехтуючи тією обставиною, що перед ним жінка, використовуючи свою фізичну перевагу над сестрою. діючи умисно, прицільно наніс ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в ділянку груди. Від отриманих ударів ОСОБА_6 впала на підлогу.

Надалі, ОСОБА_8 , бажаючи досягти більш бажаного результату від спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, діючи агресивно, умисно, правою рукою схопив ОСОБА_6 за шию в верхній третині та здійснив силою її удушення. При цьому він, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 , побоюючись за своє здоров`я, намагалася вирватися від нього, проявляючи агресію, застосовуючи фізичну силу, правою рукою схопив потерпілу в ділянці тильної поверхні правої кисті та здавлював її незначний проміжок часу.

Після цього, ОСОБА_8 приблизно о 18 год. 05 хв. припинив свої протиправні дії у відношенні ОСОБА_6 , вважаючи їх виконаними до кінця.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: синці на передній поверхні шиї, на передній поверхні груди, ділянка припухлості на тильній поверхні правої кисті, садно на тильній поверхні правої кисті в проекції головки 3-ої п`ясної кістки, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та просив його виправдати.

В ході допиту показав, що 30.09.2020 р. він перебував вдома у своєї матері ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Він приніс матері ліки, оскільки вона зламала руку. Також була присутня його сестра ОСОБА_6 , яка мешкає за цією ж адресою. Він попросив сестру нагодувати матір, на що вона йому відмовила. Після чого він обурився, почалася взаємна сутичка, спочатку словесна, потім сестра почала виштовхувати його з будинку. Щоб заспокоїти її, він взяв її правою рукою за шию та посадив на диван. Коли відпустив, ОСОБА_6 підвелася з дивану, ОСОБА_8 відштовхнув її та вона впала на підлогу. Коли намагалася піднятися, обперлася об телевізор, що стояв на тумбі, та він впав на потерпілу. Зі злості потерпіла з силою вдарила телевізор по екрану та пошкодила його, потім ще раз скинула цей телевізор з тумби. Будь-яких ударів потерпілій він не наносив, лише схопив її за шию, щоб вона не дотягнулася до нього руками, та в подальшому відштовхнув, від чого вона впала на підлогу та сіла на сідниці. Конфлікт тривав до 5 хвилин. Потерпіла намагалася нанести йому удари, від яких він закривався. Також обвинувачений допускає, що міг взяти ОСОБА_6 за руку, коли вона намагалася нанести йому удари. Зазначив, що знаходився у стані оборони, умислу на нанесення тілесних ушкоджень у нього не було. Ушкодження правої руки потерпіла могла нанести сама собі, коли нанесла удар по телевізору. Йому відомо, що ОСОБА_6 періодично вживає спиртні напої та у стані сп`яніння може провокувати конфлікти. Сам він спиртні напої того дня до події не вживав, в подальшому, коли конфлікт вже припинився, випив банку пива.

Тілесні ушкодження на грудях у потерпілої, на думку обвинуваченого, виникли через падіння на неї телевізора, коли вона намагалася піднятися з підлоги.

Заявлений потерпілою цивільний позов також не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Потерпіла ОСОБА_6 в ході допиту пояснила, що 30.09.2020 р. вона разом з братом ОСОБА_8 (який мешкає окремо) та матір`ю ОСОБА_9 перебувала у неї вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно о 18-00 год. між нею та братом виник конфлікт з побутових питань. Свідком конфлікта була їх мати. Брат, на думку потерпілої, знаходився у стані алкогольного сп`яніння. В ході конфлікту ОСОБА_8 підійшов до неї та наніс кулаком правої руки два удари в область грудей, від чого вона впала на підлогу та вдарилась головою об батарею. Тоді ОСОБА_8 почав душити її правою рукою, від чого вона в подальшому втратила голос. Через деякий час вона відштовхнула його та конфлікт припинився. Коли вона підіймалася, то ненавмисно зкинула з тумби телевізор, який стояв там, та він впав на підлогу та отримав ушкодження екрану.

Після падіння вона вдарилася головою у радіатор опалення, ОСОБА_8 душив її за шию на підлозі, а не на дивані. Ударів ОСОБА_8 вона не намагалася нанести. Як вона отримала травму руки пояснити не може, скоріш за все при падінні.

Зазначила, що з обвинуваченим досі не примирилася. Протягом всього життя з ним досить часто сварилися, оскільки обидва є емоційними людьми. Також повідомила, що її мати ОСОБА_9 може її оговорювати через певні непорозуміння.

Коли до будинку приїхали працівники поліції за викликом ОСОБА_8 щодо пошкодження телевізора, вона не могла з ними вербально спілкуватися, оскільки через ушкодження шиї та горла не могла говорити.

Також потерпіла заявила до ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, яку (з урахуванням уточнень) оцінила в 20524 грн. 33 коп., та моральної шкоди, яку оцінила в 15000 гривень. Пояснила, що моральна шкода полягає у тому, що її побили та не визнають цього, у неї погіршилися відносини з матір`ю після конфлікту, за неї дуже хвилювався її повнолітній син, вона витрачає кошти на придбання заспокійливих засобів. Матеріальна шкода в розмірі 330 грн. витрати на оплату консультації лікаря-отоларинголога, в розмірі 194 грн. 33 коп. оплата послуг фахівця ХОБСМЕ. Інші вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20000 гривень фактично є витратами на правову допомогу.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що 30.09.2020 р. перебувала вдома. За деякий час до цього вона впала з дерева та зламала руку. Її син ОСОБА_8 пішов за ліками. Донька ОСОБА_6 була вдома, приїхала з поховання свого чоловіка, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_8 повернувся та попросив нагодувати матір, ОСОБА_6 почала висловлювати претензії на такі слова брата, виник конфлікт, вона почала виганяти обвинуваченого з будинку, висловлювала образи на адресу як брата, так і матері, розмахувала руками, намагалася вдарити ОСОБА_8 . ОСОБА_8 правою рукою прижав потерпілу до дивана, тримав декілька секунд, остання вирвалась та впала на підлогу. При цьому свідок перебувала на дивані поруч, а потім встала з нього. Також ОСОБА_8 в ході конфлікту тримав потерпілу за руку. Моменту падіння потерпілої на підлогу і від чого це сталося свідок не пам`ятає.

Піднімаючись з підлоги, ОСОБА_6 з силою вдарила кулаком телевізор та пошкодила його екран. Саме з цим ударом свідок пов`язує ушкодження у потерпілої правої руки. Після цього свідок попросила сина викликати поліцію.

Свідок зазначає, що через біль після перелому руки вона не завжди могла в ході конфлікту між її дітьми сприймати їх дії.

Також свідок повідомила, що ОСОБА_6 періодично вживає спиртне, конфліктує з нею, в тому числі через майнові суперечки щодо нерухомого майна. ОСОБА_8 того дня спиртне вживав, але вже після конфлікту з сестрою.

Свідок характеризує потерпілу з негативної сторони, а обвинуваченого виключно як позитивну людину.

Окрім показань обвинуваченого,потерпілої та свідка, судом досліджено письмові докази у кримінальному провадженні в їх сукупності.

Так, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.10.2020 року підтверджується, що потерпіла ОСОБА_6 зверталась до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про нанесення їй ОСОБА_8 30.09.2020 року тілесних ушкоджень за адресою: АДРЕСА_2 (к/п, а.с. 6).

Консультаційним висновком отоларинголога ТОВ «Екомет» від 02.10.2020 р. у ОСОБА_6 встановлено діагноз: травма шиї, забій гортані, гострий посттравматичний ларингіт, дистонія, перелом хрящів гортані (під питанням), ВНП, хронічний назофарингіт, стан нестійкої ремісії (к/п, а.с. 13).

Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 1133-2020 від 02.10.2020 р. встановлено, що у ОСОБА_6 мають місце наступні тілесні ушкодження: синці: в потиличній ділянці, на передній поверхні шиї, на передній поверхні грудей; ділянка припухлості на тильній поверхні правої кисті; садно на тильній поверхні правої кисті в проекції головки 3-ої п`ясної кістки. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар-стиснення, за винятком садна, яке утворилося за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 1-2 доби до огляду. За ступенем тяжкості синці та садно відносяться до легких тілесних ушкоджень (к/п, а.с. 15-16).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.10.2020 р. за участю потерпілої ОСОБА_6 підтверджується, що остання розповіла про обставини спричинення їй ОСОБА_8 тілесних ушкоджень (к/п, а.с. 21-25).

Висновком судово-медичної експертизи № 09-3208/20 від 16.10.2020 р. встановлено, що у ОСОБА_6 мають місце наступні тілесні ушкодження: синці: в потиличній ділянці, не передній поверхні шиї, на передній поверхні грудей; ділянка припухлості на тильній поверхні правої кисті; садно на тильній поверхні правої кисті в проекції головки 3-ої п`ясної кістки. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар-стиснення, за винятком садна, яке утворилося за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 1-3 доби до первинного огляду, який проводився 02.10.2020 р. За ступенем тяжкості синці та садно відносяться до легких тілесних ушкодженьТілесні ушкодження могли утворитись за обставин, які викладені в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої (к/п, а.с. 28-29).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15.10.2020 р. за участю свідка ОСОБА_9 підтверджується, що остання розповіла про обставини конфлікту між своїми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (к/п, а.с. 34-37).

Висновком судово-медичної експертизи № 09-3295/20 від 16.10.2020 р. встановлено, що у ОСОБА_6 мають місце наступні тілесні ушкодження: синці: в потиличній ділянці, не передній поверхні шиї, на передній поверхні грудей; ділянка припухлості на тильній поверхні правої кисті; садно на тильній поверхні правої кисті в проекції головки 3-ої п`ясної кістки. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар-стиснення, за винятком садна, яке утворилося за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 1-3 доби до первинного огляду, який проводився 02.10.2020 р. За ступенем тяжкості синці та садно відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні шиї могли утворитись за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_9 під час проведення допиту та при слідчому експерименті, що стосується інших тілесних ушкоджень, то свідок не розкриває механізму їх утворення (к/п, а.с. 39-41).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.11.2020 р. зафіксовано обстановку в кімнаті № 1 будинку АДРЕСА_2 , оглянуто дерев`яну тумбу та телевізор LG, що має видимі ушкодження екрану та пластикової обшивки корпусу (к/п, а.с. 67-71).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2020 р. за участю підозрюваного ОСОБА_8 підтверджується, що він розповів про обставини конфлікту з сестрою ОСОБА_6 , в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження (к/п, а.с. 76-81).

Висновком судово-медичної експертизи № 09-3368/20 від 12.11.2020 р. встановлено, що у ОСОБА_6 мають місце наступні тілесні ушкодження: синці: в потиличній ділянці, не передній поверхні шиї, на передній поверхні грудей; ділянка припухлості на тильній поверхні правої кисті; садно на тильній поверхні правої кисті в проекції головки 3-ої п`ясної кістки. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів за механізмом удар чи удар-стиснення, за винятком садна, яке утворилося за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 1-3 доби до первинного огляду, який проводився 02.10.2020 р. За ступенем тяжкості синці та садно відносяться до легких тілесних ушкодженьПоказання підозрюваного ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а саме: синця на передній поверхні шії, ділянки припухлості на тильній поверхні правої кисті, садна на тильній поверхні правої кисті в проекції головки 3-ої п`ясної кістки.

Що стосується синця в потиличній ділянці потерпілої, то ОСОБА_8 не розкриває механізму його утворення.

Синці в ділянці грудей за таким механізмом, на який вказує в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 , не могли утворитися. (к/п, а.с. 84-86).

Крім того, наданим стороною захисту та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з портативних відеореєстраторів працівників УПП в Харківській області ДПП, які прибули 30.09.2020 р. за викликом ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується, що потерпіла ОСОБА_6 в період часу з 19-56 по 20-08 год. надає працівникам поліції пояснення з приводу конфлікту між нею та ОСОБА_8 . Також пояснення надає свідок ОСОБА_9 (а.с. 96)

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Показання потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 хоча і певним чином суперечать одні іншим, проте однозначно підтверджують факти нанесення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень як в області шиї шляхом удушення, так і в області грудей шляхом удару кулаком руки, а також правої руки шляхом стискання. Сам обвинувачений в ході допиту не спростував факту вказаних дій зі свого боку, що призвели до спричинення тілесних ушкоджень. Крім того, показання допитаних осіб в певній мірі узгоджуються і з дослідженими судом доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, та в своїй сукупності з ними свідчать про винуватість ОСОБА_8 у спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень, адже вони виникли саме від його дій.

Активні дії обвинуваченого, які виразилися в нанесенні двох умисних ударів потерпілій, стискання її руки та удушення за шию при відсутності активних дій з боку останньої, з об`єктивної сторони суд не може вважати самообороною та самозахистом від дій потерпілої.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України необхідна оборона це правомірний захист …інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ч.3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто, перевищення меж необхідної оборони має місце там, де заподіяна посягаючому тяжка шкода (смерть або тяжкі тілесні ушкодження) лише за наявності умислу до заподіяння такої шкоди. Водночас сторона захисту стверджувала, що обвинувачений не мав на меті спричинювати тілесні ушкодження потерпілій взагалі.

Показанням обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що 30.09.2020 р. він не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , а нібито сам вимушений був захищатись від неправомірних дій потерпілої, суд надає критичну оцінку, оскільки зазначені показання не підтверджуються належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду встановлено, що після цих подій ОСОБА_8 за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я не звертався та судово-медичну експертизу не проходив, даних про наявність у нього будь-яких тілесних ушкоджень немає.

У зв`язку з викладеним, показання обвинуваченого в цій частині не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та оцінюються судом критично, як такі, що надані з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , та частково показаннями свідка ОСОБА_9 , яка була очевидцем подій, а також сукупністю зібраних письмових доказів у кримінальному провадженні.

В той же час, суд в певній мірі критично ставиться до показань свідка, яка є матір`ю як обвинуваченого, так і потерпілої, та зазначила про свої конфліктні відносини з останньою, що може свідчити про певний ухил її показань на користь обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він не судимий, на обліку у лікаря нарколога лікаря та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, інвалідності чи тяжких захворювань не має, одружений, має на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 2007 року народження (дитина-інвалід) та ОСОБА_12 2015 року народження, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно (к/п. а.с. 41-48, судова справа, а.с. 87-95).

Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставинами, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу винного, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суд призначити обвинуваченому несуворе покарання, тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні остаточного покарання немає правових підстав для застосування до обвинуваченого вимог статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом).

В частині цивільного позову потерпілої суд зазначає наступне.

Потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 20524 грн. 33 коп та моральної шкоди на суму 50000 грн. (судова справа а.с. 30-41, 47-59).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Понесені ОСОБА_6 витрати на оплату послуг лікаря ТОВ «ЕКОМЕТ» в розмірі 330 грн. підтверджуються талоном виконання та чеком (а.с. 40). Також підтверджуються понесені витрати за оплату послуг ХОБСМЕ від 02.10.2020 р. (висновок фахівця) в розмірі 194,33 грн. (а.с. 59).

В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_6 було вочевидь спричинено моральну шкоду, розмір та наявність якої обґрунтовується високим ступенем душевних страждань та переживань, що виникли внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої, яка є постраждалою від кримінального правопорушення та самим фактом його заподіяння їй безперечно завдано моральну шкоду, враховуючи вимушені зміни в її життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій спричинена моральна шкода, розмір якої оцінюється судом в 5000 грн., що є справедливою компенсацією понесених потерпілою фізичних та душевних страждань. Разом з тим, в іншій частині розмір моральної шкоди є завищеним та не доведеним, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В той же час, потерпілою в цивільному позові включено до обсягу та розміру спричиненої їй матеріальної шкоди витрати на правову допомогу оплату послуг ТОВ «Харківський центр правової допомоги населенню» за договором № М-182 від 03.12.2020 р.

Зазначена вимога має іншу правову природу, аніж вимога про відшкодування шкоди, оскільки хоча опосередковано і пов`язана з витратами на відновлення порушеного права, проте спрямована на оплату послуг щодо захисту інтересів потерпілої у кримінальному процесі.

За таких обставин включення потерпілою витрат на правову допомогу до обсягу спричиненої їй матеріальної шкоди не є підставою вважати такі витрати шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України, відповідно у задоволенні вимог цивільного позову в цій частині належить відмовити.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В той же час, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу ОСОБА_6 надано не оригінали, а копії фінансових документів чеків про оплату послуг ТОВ «Харківський центр правової допомоги населенню» в сукупному розмірі 20000 гривень.

З урахуванням положень ст. 99 КПК, ст. 95 ЦПК України суд вважає, що оскільки потерпілою не додано до цивільного позову оригіналів документів щодо сплати витрат на правову допомогу, у стягненні з ОСОБА_10 вказаних витрат на користь потерпілої належить відмовити, в той же час, з урахуванням того, що наявність копій може свідчити про наявність у володінні потерпілої оригіналів вказаних документів, які можуть бути в подальшому надані, зокрема, суду, їй необхідно роз`яснити право звернутися з позовною заявою в порядку цивільного судочинства щодо вирішення питання про стягнення з ОСОБА_8 витрат на правову допомогу.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 524 (п`ятсот двадцять чотири) гривні 33 копійкит, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Роз`яснити потерпілій ОСОБА_6 її право на звернення з позовною заявою стосовно відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні до суду в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілій, представникам потерпілої право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1