КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисниківОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021 ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 17 червня 2021 року включно.
Своє рішення суд мотивував тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подали аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021, ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, непов`язаний з тримання під вартою.
В доводах апеляційних скаргах зазначають, що ухвала суду незаконна, ухвалена з порушенням норм КПК України; суд першої інстанції під час прийняття рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не навів аргументи для продовження такого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , які підтримали доводи, викладені в апеляційних скаргах; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021 ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 17 червня 2021 року включно.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

При цьому колегія суддів уважає безпідставними доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості обвинувачення та відсутність доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого його правопорушення. Обставини скоєного кримінального правопорушення є предметом встановлення судом першої інстанції під час судового розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021 та зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, а тому апеляційні скарги захисників та обвинуваченого задоволенню не підлягають.
Водночас, сотник Дарницького району міста Києва ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції подав заяву про встановлення ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді його особистої поруки, яку підтримав у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.
Тягар доказування обставин, що свідчать про те, що особи, які виявили бажання стати поручителями заслуговують на довіру або особливу довіру, а також обставин, що свідчать про фінансову спроможність вказаних осіб сплатити грошове стягнення у разі невиконання ними взятих на себе зобов`язань, покладається на сторону кримінального провадження, що заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді поруки.

При цьому, на думку апеляційного суду, застосування особистої поруки є ефективним, коли для обвинуваченого розрив соціальних зв`язків з поручителем або підрив його авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу.
Однак, до вказаної заяви не додано будь-яких доказів, аналізуючи які суд апеляційної інстанції міг би зробити висновок, що вказана особа зможе ефективно виконати свої зобов`язання як поручителя.
Крім того, зважаючи на тяжкість злочинів та їх суспільну небезпеку, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистої поруки є неспівмірним з ризиками, передбаченими ст.177 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що заява сотника Дарницького району міста Києва ОСОБА_8 про взяття обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2021 щодо ОСОБА_7 без зміни.
Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 тазахисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021 щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Заяву Сотника Дарницького району ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистої поруки залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/2625/2021
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1