Справа № 730/951/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/130/21
Категорія - ст. 263 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чернігівського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29 травня 2018 року за №0000282 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Ясногорськ Краматорського району Донецької області, житель АДРЕСА_1 , пенсіонер, з професійно-технічною освітою, удовець, раніше судимий:

- Борзнянським районним судом Чернігівської області 6 листопада 2015 року за ч.1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; 20 квітня 2018 року умовно-достроково звільненений на невідбутий строк 10 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статей 71, 72, 81 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 6 листопада 2015 року, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 зазначено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 1144 грн. 00 коп. (одну тисячу сто сорок чотири гривні 00 копійок) процесуальних витрат на користь держави за проведення експертизи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 ухвалено не обирати.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим 6 листопада 2015 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за частиною першою статті 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 20 квітня 2018 року з невідбутим строком покарання 10 місяців, на шлях виправлення не став і в період непогашеної судимості скоїв нове кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_7 у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, при невстановлених слідством обставинах, незаконно, придбав два предмети, які являються двома корпусами ручних гранат РГД-5 та двома підривниками ручних гранат УЗРГМ-2 відповідно та у конструктивному поєднанні являються двома наступальними осколковими ручними гранами РГД-5, які являються вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів та у конструктивному поєднанні, придатними до вибуху.

В подальшому ОСОБА_7 переніс вказані вибухові пристрої до гаражного приміщення за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , де без передбаченого законом дозволу зберігав їх до 25 червня 2018 року до дня, коли їх було вилучено працівниками поліції в ході проведення обшуку.

До апеляційного суду адресоване клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на оскарження рішення суду. Таке клопотання мотивоване тим, що апеляційна скарга подана поза межами строку на оскарження у зв`язку з неврученням копії вироку, навіть на день звернення з апеляційною скаргою, і суд фактично проходив без участі обвинуваченого, що підтверджується відсутністю розписок та аудіо записом судового засідання.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок районного суду, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Автор скарги стверджує, що ухвалений вирок є незаконним та необґрунтованим, а також таким що ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що про вид і міру покарання дізнався від працівників поліції, які виїхали на його затримання на виконання вироку. Незаконність судового рішення полягає у порушенні головних засад, а саме в незабезпеченні доступу до правосуддя та порушення права на захист, оскільки обвинувачений був позбавлений можливості висловити свою позицію з приводу інкримінованого кримінального правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі апелянт не порушує питання про його участь в судовому засіданні, в апеляційній скарзі також не порушується питання про погіршення його становища, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого, який повідомлений про розгляд його апеляційної скарги в передбаченому законом порядку. Захисник обвинуваченого був повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, до апеляційного суду не з`явився.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 55 Конституції України зазначає, що "кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань". Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3 ст. 8 Конституції).

В практиці Європейського суду з прав людини щодо питання права на суд, на доступ до нього чітко визначився підхід, згідно з яким особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава не повинна вводити правові або чинити нелегітимні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи, що обвинувачений не був присутнім при проголошенні вироку, колегія суддів вважає за можливе визнати поважною причину пропуску обвинуваченим строку на апеляційне оскарження вироку щодо нього.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, проте враховуючи докази, які були досліджені у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що обрана ним форма захисту спрямована на уникнення відповідальності за вчинене.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, із показань свідка ОСОБА_9 , що обвинувачений є її батьком і лише він мав доступ до гаражу, оскільки ключі постійно знаходились у нього. І коли влітку 2018 року свідок приходила забирати особисті речі, то бачила в гаражі речі схожі на гранати, після чого ОСОБА_7 почав на неї кричати і погрожувати, зазначав, що підірве будинок.

Із показань свідка ОСОБА_10 було встановлено, що літом 2018 року його було запрошено в якості понятого при проведенні обшуку у обвинуваченого і саме під час обшуку працівниками поліції були знайдені гранати. Також свідок показав, що під час обшуку був присутній обвинувачений, ще один понятий та працівник поліції.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України підтверджується іншими дослідженими та перевіреними судом першої інстанції доказами, а саме:

- протоколом обшуку від 15 червня 2018 року та флеш носієм пам`яті (а.с.34-35,38), в яких відображені результати обшуку проведеного відповідно до статей 234-236 КПК, при якому були застосовані засоби відеофіксації, результати якої були продемонстровані в судовому засіданні. Так, під час обшуку господарського (гаражного) приміщення, належного до квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено два предмети, візуально схожі на корпуси гранати РГД-5 та два предмети, що візуально схожі на запали УЗГРМ-2.

При цьому суд апеляційної інстанції акцентує увагу, що районним судом була дана оцінка щодо законності обшуку і обґрунтованості втручання в права людини, що обгрунтоване клопотанням та ухвалою слідчого судді від 22 червня 2018 року (а.с.32-33), і з чим погоджується колегія суддів.

- Висновком експерта № 85 (Вт) від 5 липня 2018 року (а.с.48-55), підтверджується, що надані на дослідження предмети, схожі на корпуси гранат РГД-5, являються двома корпусами ручних гранат РГД-5; надані на дослідження предмети, схожі на запали УЗРГМ-2 являються двома підривниками ручних гранат УЗРГМ-2;надані на дослідження два корпуси ручних гранат РГД-5 та два підривника ручних гранат УЗРГМ-2 у конструктивному поєднанні являються двома наступальними осколковими ручними гранатами РГД-5, які являються вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів;надані на дослідження два корпуси ручних гранат РГД-5 та два підривника ручних гранат УЗРГМ-2 у конструктивному поєднанні придатні для вибуху.

Також судом першої інстанції досліджені та оцінені:

- Акт перевірки об`єкта про наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 25 червня 2018 року (а.с.36). Відповідно до якого вибухові пристрої або вибухові речовини в господарському (гаражному) приміщенні, належного до квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , не виявлено.

- Постанова про приєднання речових доказів від 11 липня 2018 року (а.с.37-38), згідно якої до кримінального провадження були приєднанні DVD-R диски із відео фіксацією обшуку.

- Доручення оперативному підрозділу від 25 червня 2018 року (а.с.39), яким підтверджуються обставини про залучення понятих.

- Постанова від 11 липня 2019 року (а.с.56), якою відповідно до статті 98 КПК було визнано речовим доказом металеві залишки гранат РГД-5.

- Відео та аудіозаписи, які були здійснені під час негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до статі 260 КПК, які відображають зміст розмов ОСОБА_7 . Вказані данні відображені в довідках про результати проведення негласної слідчої(розшукової) дії аудіо, - відео контроль особи відносно ОСОБА_7 від 22 липня 2018 року (а.с.72)

- Протоколи про результати проведення негласної слідчо (розшукової) дії аудіо, - відео контроль особи від 22 липня 2018 року (а.с.71,74) відповідно до статті 252 КПК підтверджують фіксацію ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій.

- Постанови від 11 липня 2019 року (а.с.27, 56), від 27 липня 2019 року (а.с.76), якими відповідно до статті 98 КПК було визнано речовими доказами DVD-R диски з файлами, на яких відображено хід обшук; металеві залишки гранат РГД-5; носії інформації MicroSD № 88т та DVD-R № 85т, MicroSD № 84т, № 89 та DVD-R № 83 з вмістом на них інформації.

- Довідка Борзнянського ВП Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області № 2451 від 22 травня 2018 року (а.с.83), яка підтверджує, що ОСОБА_7 відповідно до Борзнянського ІПК АРМОР являвся власником мисливської гладкоствольної зброї, дозвіл на носіння та зберігання іншими видами зброї та набої до неї раніше не видавався.

Щодо покликань обвинуваченого про незабезпечення доступу до правосуддя та порушення його права на захист, оскільки суд фактично проходив без участі обвинуваченого, що підтверджується відсутністю розписок та аудіо записом судового засідання, а обвинувачений був позбавлений можливості висловити свою позицію з приводу інкримінованого кримінального правопорушення, то дане твердження є безпідставним і вочевидь неправдивим та спростовується відео та звукозаписами судових засідань, що розміщені на СД-диску та долучені до матеріалів провадження (в кінці першого тому матеріалів провадження), а також наявними роздруківками журналів судових засідань, розписок про повідомлення часу та дати наступного засідання, що підшиті в хронологічному порядку. Більше того, апеляційний суд звертає увагу, що засідання, в яких не мав змоги прийняти участь обвинувачений або прокурор були відкладені за їхніми заявами, а тому порушення про які йде мова в апеляційній скарзі обвинуваченого спростовуються дослідженими апеляційним судом матеріалами кримінального провадження. Також, обвинувачений мав змогу отримувати юридичну допомогу свого адвоката, який також був безпосередньо присутнім в судових засідання.

Окремо, колегією суддів, досліджене питання щодо неможливості висловити свою позицію з приводу інкримінованого кримінального правопорушення та не отримання вироку суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що ці аргументи є голослівними та не ґрунтуються на матеріалах провадження. Згідно звукозапису судового засідання від 23.06.2020 року (СД-диск в кінці провадження), а також журналу судового засідання (Том №1, а.с.207-208), захисник та обвинувачений були присутніми в судовому засіданні і кожен із учасників процесу мав змогу виступити в судових дебатах, а обвинуваченому надавалося і останнє слово, з яким він звертався до суду, тому позиція обвинуваченого була вислухана і взята до уваги судом. Також судом було повідомлено про точну дату та час оголошення вироку суду, проте учасники процесу не скористались своїм правом бути присутніми під час проголошення вироку. Крім того, на виконання вимог діючого процесуального закону захиснику та прокурору було вручено копії вироку в день його проголошення, що підтверджується розписками (Том №1, а.с. 219-220), а обвинуваченому вирок в цей же день направлено засобами поштового зв`язку (Том №1, а.с.221), який отриманий ОСОБА_7 02.07.2020 року, відповідно до зворотного повідомлення (Том №1, а.с.222). Колегія суддів наголошує, що чинний кримінальний процесуальний кодекс не містить норми про обов`язкову участь обвинуваченого при проголошенні вироку у справі та не містить правової процедури, якою б суд міг би забезпечити таку участь в проміжок часу між видаленням до нарадчої кімнати для складання вироку і самим проголошенням вироку.

При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не виявила допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнули б за собою скасування оскаржуваного вироку.

Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, дотримуючись вимог кримінального закону, врахував всі обставини справи, в тому числі відсутність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до статті 66 КК, наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до статті 67 КК - рецидив злочинів, ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із статтею 12 КК є тяжким злочином, наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та характеристики за таким, яка не містить негативної інформації, те, що він вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, що характеризує обвинуваченого, а також про міру покарання.

Взявши до уваги всі зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити обвинуваченому ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження вироку Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали..

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4