ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/350/21Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/9154/17 Категорія : ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3. ст.209 КК УкраїниОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Черкаси

Колегія суддів Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в особі представника адвоката ОСОБА_6 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3. ст.209 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 20 липня 2017 року між ОСОБА_8 , заступником начальника департаменту міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України та обвинуваченим у кримінальному провадженні №0002323 ОСОБА_7 .

Визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України та призначено покарання за: ч. 1 ст. 255 КК України у виді 5 років позбавлення волі; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років 11 місяців позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та без конфіскації майна.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 , п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосовано спеціальну конфіскацію з примусовим вилученням майна у власність держави.

Частково не погоджуючись із вироком суду першої інстанції в частині призначення спеціального виду покарання спеціальної конфіскації, ОСОБА_5 , в особі представника адвоката ОСОБА_6 , подав 29 березня 2021 року апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2017 року (справа № 712/9154/17) в частині застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави майна, що належить ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» (24341697).

Одночасно в апеляційній скарзі міститься клопотання про визнання поважними причин пропуску строку апеляційного оскарження та про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2017 року у справі № 712/9154/16 у частині застосування спецконфіскації майна, належного ПАТ «Футбольний клуб «Металіст», обґрунтовуючи його тим, що про оскаржуваний вирок суду ОСОБА_5 дізнався лише 12 березня 2021 року, коли його адвокат ОСОБА_6 отримав відповідь на адвокатський запит від розпорядника майна ПАТ «Металіст» - арбітражного керуючого ОСОБА_9 .

Оскільки ОСОБА_5 не був залучений судом до участі у справі № 712/9154/17 та не був повідомлений про винесення оскаржуваного вироку, вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Положенням п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК встановлено, що апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка
її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд апеляційної інстанції за заявою особи, не знайде підстав для його поновлення.
Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) вказано, «що тлумачення норм національного законодавства, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження».
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки суди повинні вказувати такі підстави.
Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.
Колегія суддів виходить з того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, що звертається з апеляційною скаргою.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Відповідно до норм чинного законодавства, початком перебігу строку для подачі апеляційної скарги на вирок суду є день його проголошення.
Як вбачається з матеріалів справи, вирок суду було проголошено 21 серпня 2017 року, в той час коли апеляційна скарга ОСОБА_5 в особі його представника адвоката ОСОБА_6 була подана лише 29 березня 2021 року, тобто із суттєвим пропуском строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції.
Враховуючи, що викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 , в особі представника -адвоката ОСОБА_6 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження вироку не є об`єктивно непереборними, колегія суддів не вважає їх поважними в контексті вимог процесуального закону, у зв`язку із чим приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та необхідність повернення апеляційної скарги з усіма доданими до неї матеріалами на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Керуючись ст. 394, п 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_5 в особі його представника адвоката ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження вирокуСоснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2017 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника адвоката ОСОБА_6 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3. ст.209 КК України, з усіма доданими до неї матеріалами - повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку та за умов, визначених КПК України.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4