УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2021 Справа №607/9939/21 Провадження №1-кс/607/3205/2021 м.Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 про підозру від 22.12.2020 та повідомлення прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2021 до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла скарга підозрюваного у кримінальному провадженні №0002430 ОСОБА_3 на повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 про підозру від 22.12.2020 у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020.

15.06.2021 підозрюваним ОСОБА_3 було подано доповнення до скарги, у якому ОСОБА_3 також ставить питання про скасування повідомлення прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020.

В обґрунтування скарги підозрюваний ОСОБА_3 вказав, що 22.12.2020 старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 його повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, а 07.06.2021 прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 - про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, шляхом деталізації інформації щодо хронології версії подій. На думку підозрюваного ОСОБА_3 , вказані повідомлення підлягають скасуванню через недотримання вимог ст.ст.276-278 КПК України, неогрунтованістю підозри, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_3 до інкримінованих діянь, а також складення та вручення зазначених повідомлень неналежними суб`єктами. На думку особи, яка звернулася зі скаргою, зміст доказів, зібраних органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002430 та встановлені фактичні обставини цього провадження вказують на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні інримінованих кримінальних правопорушень. Про необґрунтованість повідомлення старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про підозру ОСОБА_3 від 22.12.2020 та повідомлення прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020, на думку сторони захисту, свідчить також і те, що протягом досудового розслідування позиція сторони обвинувачення була сталою, нові відомості на користь причетності ОСОБА_3 до інкримінованих йому діянь не отримувалися, в той час як ініціативи сторони захисту щодо отримання доказів непричетності ОСОБА_3 до кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, неодноразово відхилялися стороною обвинувачення .

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали, просили її задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечував, посилаючись на відсутність підстав для скасування повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_3 від 22.12.2020 та повідомлення прокурора про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020. Вказав на відсутність порушень встановлених ст.ст.276-278 КПК України правил повідомлення особи про підозру.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши додані до скарги документи, матеріали кримінального провадження №0002430 від 19.12.2020, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0002430 від 19.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України.

22.12.2020 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України. Вказане повідомлення про підозру в той же день було вручене ОСОБА_3 , що підтверджується відміткою ОСОБА_3 про його отримання о 16 год. 30 хв. 22.12.2020.

07.06.2021 прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 22.12.2020 та про підозру у незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб і такому, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань; вимозі передачі чужого майна (вимаганні), вчиненій за попередньою змовою групою осіб та з погрозою вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та предметом якого є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001), ч.2 ст.189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05.04.2001), ч.3 ст.289 КК України (в редакції Закону №875-ІХ від 03.09.2020). Вказане повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри в той же день було вручене ОСОБА_3 , що підтверджується відміткою ОСОБА_3 про його отримання о 09 год. 26 хв. 07.06.2021.

Положеннями ст.2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Регламентуючи можливість оскарження повідомлення про підозру в рамках судового контролю, КПК України не встановлює будь-яких правил або обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру. Разом з тим, загальні положення кримінального провадження свідчать про те, що при вирішенні цього питання мають бути враховані:

(1) підозра має ґрунтуватися на допустимих доказах. Відповідно до ч.3 ст.17 КПК України підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом;

(2) обов`язок захисника забезпечувати з`ясування обставин, які спростовують підозру. На підставі ч.1 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені КПК України та іншими законами України, з метою, зокрема, забезпечення з`ясування обставин, які спростовують підозру;

(3) строк, після спливу якого дозволяється оскаржувати повідомлення про підозру. Оскаржити повідомлення слідчого, прокурора про підозру можна після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом (пункт 10 частини 1 статті 303 КПК);

(4) функцію слідчого судді. Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК).

(5) вимоги щодо оцінки доказів слідчим суддею. З огляду на ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Положення ч.3 ст.17, ч.1 ст.47, ч.1 ст.94, п.3 ч.1 ст.276 КПК України дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таку перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Виходячи із позиції сторони захисту, слідчий суддя досліджує представлені аргументи на предмет їх спроможності обґрунтувати скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри щодо ОСОБА_3 .

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст.276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відноситься слідчий чи прокурор.

Відповідно до вимог ч.1 ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що в повідомленні про підозру ОСОБА_3 від 22.12.2020 та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 вказано зміст підозри та правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній підозрюється, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 22.12.2020 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 слідує, що в зазначених документах логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України.
За змістом ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За змістом ст.279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо неналежного суб`єкта складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 слідчий суддя враховує, що згідно ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, та в розумінні зазначеного «процесуальні рішення» повинні містити у собі реквізити процесуального документа, у тому числі дату його створення, відповідати загальним вимогам, як за формою, так і за змістом.
Слідчий суддя констатує, що в даній справі порушень не ідентифіковано. Так, повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 22.12.2020 та складене та погоджене уповноваженими на те особами слідчим групи слідчих та прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002430.
Саме доведення підозри до відома також мало місце шляхом вчинення цієї дії компетентною особою у розумінні положень кримінального процесуального законодавства.
Слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 було вручене 22.12.2020 уповноваженою особою старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , якого відповідно до постанови заступника начальника, начальника СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 19.12.2021 призначено в групу слідчих у кримінальному провадженні №0002430 та призначено старшим групи.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови виконувача обов`язків керівника Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 від 15.03.2021, прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 включено до групи прокурорів у кримінальному провадженні №0002430, призначено останнього старшим групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

Будь-яких процесуальних рішень, зі змісту яких вбачалось би, що зазначені посадові особи у даному кримінальному провадженні не були уповноважені на виконання певних процесуальних дій, в тому числі на здійснення у встановленому законом порядку повідомлення про підозру, матеріали кримінального провадження та долучені до скарги не містять.

Вказане в сукупності не дає підстав слідчому судді вважати доведеними доводи сторони захисту щодо неналежних суб`єктів складення та вручення ОСОБА_3 як повідомлення про підозру від 22.12.202), тк і повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021, а тому викладені у скарзі доводи в цій частині є необґрунтованими.
Щодо питання наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, то слід відмітити наступне.
Згідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливим, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру. Також, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Розглядаючи таку скаргу до висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, тобто ще на стадії досудового розслідування, в силу приписів ст.ст. 1, 3 КПК України слідчий суддя у постановленій ним ухвалі не має визнавати доведеною винуватість у злочині, за якої шляхом судової авторитетної декларації твердження про існування вини особи у такому злочині набуває якість безспірності, а має обмежитися лише констатацією обґрунтованої підозри, що за тлумаченням права на справедливий судовий розгляд Європейським Судом з прав людини в рішенні від 28.11.2002 у справі «Марціано проти Італії» (скарга № 45313/99) презумпцію невинуватості не порушує.

Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
На переконання слідчого судді, повідомлення про підозру ОСОБА_3 22.12.2020 складене старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , як і повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, складене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, містить обґрунтовану підозру ОСОБА_3 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що станом на 22.12.2020, доказом причетності ОСОБА_3 до інкримінованих діянь були показання потерпілого ОСОБА_10 . Такі докази об`єктивно відображають можливий зв`язок ОСОБА_3 з певними подіями, участь в яких йому інкримінується, та є достатніми для подальшого розслідування з метою висунення обвинувачення або спростування такої підозри.
При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Слідчий суддя вважає, що зміст підозри, визначена органом досудового розслідування правова кваліфікація кримінальних правопорушень та можлива причетність ОСОБА_3 до останніх не є очевидно необґрунтованими, позаяк наведені обставини та зміст повідомлення про підозру дають підстави для висновку про те, що викладені в оскаржуваних повідомленні про підозру та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри дії, інкриміновані ОСОБА_3 , на момент їх вчинення становлять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України.
Загалом позиція сторони захисту в судовому засіданні в цій частині скарги зводиться до того, що показання потерпілого ОСОБА_10 не підтверджують безпосередньої участі ОСОБА_3 у подіях, що мали місце 18-19.12.2020, що на думку сторони захисту є достатнім для скасування повідомлення старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про підозру ОСОБА_3 від 22.12.2020 та повідомлення прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020.

Поряд з цим, доводи сторони захисту не свідчать про очевидну і категоричну недопустимість вказаних доказів показів потерпілого, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.
Поряд з цим, на переконання слідчого судді, наявні у матеріалах кримінального провадження зібрані стороною обвинувачення докази та зміст повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, дають підстави стверджувати, що протягом досудового розслідування позиція сторони обвинувачення при обґрунтуванні підозри ОСОБА_3 не була сталою, а органом досудового розслідування отримувалися нові відомості на користь причетності підозрюваного ОСОБА_3 до подій кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України.

Водночас навіть за наведених стороною захисту доводів, за встановлених обставин, вважати наявними підстави вважати пред`явлену ОСОБА_3 підозру явно не прийнятною, не дивлячись на пояснення захисту, усе ж таки неможливо, так як на їх противагу стороною обвинувачення наведено у підозрі не менш важливі дані, у тому числі висновки експертів, отримані за результатами проведення судових експертиз, які все ж таки указують на те, що причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є вирогідною, у той час як оцінка наданих доказів, з точки зору їх належності та допустимості, зокрема, й експертних висновків не у питанні вірогідності причетності особи до певного діяння, а наявності факту вини має бути забезпечена судом.
Питання кваліфікації дій ОСОБА_3 , які також піднімає сторона захисту, не може ретроспективно пов`язуватися з наявністю підстав для такого повідомлення, адже відноситься до перевірки обґрунтованості підозри, а це, в свою чергу, є предметом судового контролю в інших процедурах кримінального провадження.

При розгляді даної скарги слідчий суддя також враховує, зміст наявних в матеріалах кримінального провадження копій ухвал слідчого судді Тернопільського міськрайонного Тернопільської області від 22.12.2020 про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 та ухвал від 23.02.2021, 21.04.2021, 19.05.2021 продовження строку дії покладених на підозрюваного ОСОБА_3 обов`язків, в яких встановлена обґрунтована підозра ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

У зв`язку із викладеним, слідчий суддя вважає, що доводи сторони захисту у скарзі на повідомлення про підозру фактично стосуються питань доведеності винуватості та оцінки доказів, однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.
Досліджуючи питання необґрунтованості, на думку сторони захисту, повідомлення про підозру ОСОБА_3 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, слідчий суддя на даному етапі не вбачає підстав для встановлення відповідних фактів. Стороною захисту зверталася увага слідчого судді на окремі покази потерпілого ОСОБА_10 , який вказував на використання під час подій, участь в яких ставиться в провину ОСОБА_3 фігурантами відносно останнього прізвиська, що, на думку захисника ОСОБА_4 , не є підставою вважати, що таке належить особі ОСОБА_3 та могло стосуватися іншої особи. Також предметом дослідження в межах поданої скарги були й окремі висновки дактилоскопічних експертиз, якими підтверджено наявність відбитків пальців рук ОСОБА_3 на автомобілях, які використовувалися підозрюваними 18-19.12.2020 при вчиненні протиправних дій відносно потерпілих у кримінальному провадженні. Втім, на думку слідчого судді, це питання має вирішуватися комплексно, при цьому до уваги має братися контекст, умови і обставини, що їм передували, їх супроводжували або стали їх наслідком. При вирішенні скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя в силу законодавчої і фактичної обмеженості можливостей дослідження доказів об`єктивно не може дослідити всі ці критерії у вказаному провадженні за скаргою.

Інші доводи сторони захисту про відсутність доказів причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятись при розгляді обвинувального акту в суді.

За наведених обставин доводи скарги в цій частині і висловлена під час судового засідання позиція сторони захисту щодо непідтвердження наявними в матеріалах кримінального провадження відомостями наявності у діях ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень як підстави для скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, відхиляються слідчим суддею, позаяк здійснюючи судовий контроль під час оскарження повідомлення про підозру, слідчий суддя не наділений повноваженням встановлювати в діях підозрюваного склад чи відсутність складу того чи іншого злочину. При розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи має місце переконання за стандартом достатності доказів для цілей повідомлення про підозру.

На даному етапі провадження слідчий суддя також не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні злочину. Адже обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час судового розгляду.

Відповідно до статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема, за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Таким чином, повідомлення про підозру на підставі пункту 3 частини 1 статті 276 КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та терміну здійснення ефективного розслідування.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри. Натомість доводи скарги підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 стосуються питань доведеності вини, оцінки доказів та наявності складу кримінального правопорушення в діянні підозрюваного. Проте при розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи досягнуто стороною обвинувачення стандарт переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру.

У зв`язку із цим, наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання).

На переконання слідчого судді, зібрані в кримінальному проваджені №0002430 від 19.12.2020 на момент повідомлення про підозру від 22.12.2020 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 докази та їх сукупність відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», який закріплений в пункті 3 частини 1 статті 276 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування повідомлення повідомлення старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про підозру від 22.12.2020 та повідомлення прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020, що обумовлює відмову у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 7, 9, 276-279, 303 307, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 про підозру від 22.12.2020 та повідомлення прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри від 07.06.2021 у кримінальному провадженні № 0002430 від 19.12.2020 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1