Провадження № 1-м/761/65/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , а також особи, відносно якої подана скарга ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану в порядку ч.12 ст.584 КПК України про звільнення особи з-під екстрадиційного арешту із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника адвоката ОСОБА_3 яка подана в інтересах ув`язненого ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який розшукується компетентними органами Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 222-54 п. 1 КК ФР, ст. L.315-1 п. 1, ст. L.311-2 п. 1 2°, ст. R.315-1 2°, ст. 311-1 §III 13°, ст. R.311-2 §II Кодексу про внутрішню безпеку Французької Республіки; ст. 222-13 п. I 10°, ст. 132-75 КК ФР, про звільнення особи з-під екстрадиційного арешту із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу .

Мотивована скарга тим, що 18.05.2021 слідчим суддею Шевченківського районного суду (справа 761/17487/21) задоволено клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури та продовжено громадянину Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту).
Згідно ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішені питання про застосування екстрадиційного арешт, слідчий суддя керується положеннями КПК України.
У відповідності до ч.12 ст.584 КПК України, за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисника, слідчий суддя, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з під варти.
Тобто, за своєю природою указана норма Закону є нічим іншим як способом реалізації права особи на зміну запобіжного заходу застосованого щодо неї.
Разом з тим, відповідним розділом КПК України, який регламентує міжнародне співробітництво, не врегульовано питання перевірки наявності підстав для звільнення особи з під варти раніше ніж через один місяць, у разі наявності нових обставин, які не було предметом розгляду слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу. При цьому, згідно ч.6 ст.9, ст.8 та ст.12 КПК України, у разі якщо певні положення Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, слід керуватися загальними засадами останнього, до яких безумовно відноситься верховенство права та право на свободу. У відповідності до ст.201 КПК України, яка регламентує загальні положенням реалізації захистом права на зміну запобіжного захисту щодо особи, подібного роду дії можуть бути реалізовані, в тому числі і раніше одного місяця з моменту застосування (продовження) останнього, зокрема у разі наявності нових обставин, які не були відомі під час попередніх дій.
Отже, враховуючи викладене, захист ОСОБА_7 вважає, що у останнього є право звернутися зі скаргою на перегляд продовженого щодо нього екстрадиційного арешту, раніше ніж через один місяць, у разі наявності нових обставин, які не були відомі під час продовження арешту.
До таких обставин, на думку захисту, безумовно належить скасування слідчим суддею 01.06.2021 постанови постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 25 березня 2021 року про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) до Французької Республіки, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ст. 222-54 п.1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п.1, ст.311-2 п.1 2 ст.R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст.222-13 п.І 10, ст.132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки, яка не була скасована на момент продовження екстрадиційного арешту.
Необхідність звільнення ОСОБА_7 з під варти із застосуванням до нього більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи в тому числі скасування постанови про видачу, обґрунтовується тривалістю перебування ОСОБА_7 під вартою, відсутністю фактів переховування останнього від правосуддя, тяжкістю інкримінованих йому злочинів та можливого покарання за ними, даними про особу та міцністю його соціальних зв`язків.
Згідно ч. 2 ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Станом на теперішній час, в ході екстрадиційної перевірки прокурором не здобуто жодних доказів ухилення ОСОБА_7 в будь-який спосіб від правосуддя на території Французької Республіки. Зокрема, злочини, які інкримінуються ОСОБА_7 були вчиненні 22.05.2018. При цьому, ордер на арешт останнього виданий уповноваженим органом 20.02.2020. Тобто Французька Республіка майже 2 роки не мала жодних претензій до ОСОБА_7 .
В свою чергу, ОСОБА_7 в законний спосіб покинув територію Французької Республіки ще в серпні 2018 року. І знову ж таки, в законний спосіб з того часу до свого затримання перебуває на території України, регулярно відвідуючи Російську Федерацію. Тобто, той факт, що ОСОБА_7 не вчиняв жодних дій направлених на ухилення від правосуддя у запитуючій стороні.
Також, стороною захисту зазначено, що ОСОБА_7 протягом указаного періоду, не вчиняв на території України чи Російської Федерації жодних дій направлених на ухилення від правосуддя. Зокрема, останній легально перебуває на території України, не змінював зовнішність, анкетні дані, тощо.
Крім того, ОСОБА_7 не притягувався до кримінальної відповідальності ні на території України за час перебування його тут, ні на території своєї батьківщини.
Компетентні органи Французької Республіки розшукують ОСОБА_7 за вчинення злочинів передбачених ст. 222-54 п. 1 КК ФР, ст. L.315-1 п. 1, ст. L.311-2 п. 1 2°, ст. R.315-1 2°, ст. 311-1 §III 13°, ст. R.311-2 §II Кодексу про внутрішню безпеку Французької Республіки; ст. 222-13 п. I 10°, ст. 132-75 КК ФР.
ОСОБА_3 вважає, що висновки про екстрадиційність одного з правопорушень є помилковим і не тільки не відповідають фактичним обставинам матеріалів екстрадиційної перевірки, а і прямо суперечать їм.
Так, згідно ч. 1 ст. 2 Європейської конвенції з видачі правопорушників, а також п. 2 ч. 1 ст. 587 КПК України, не підлягає видачі особа за злочин, покарання за яким не передбачає позбавлення волі.
Захист не оскаржує правильність висновків щодо екстрадиційності злочину передбаченого ст. 222-54 п. 1 КК ФР, ст. L.315-1 п. 1, ст. L.311-2 п. 1 2°, ст. R.315-1 2°, ст. 311-1 §III 13°, ст. R.311-2 §II Кодексу про внутрішню безпеку Французької Республіки, який відповідає ч. 1 ст. 263 КК України.
Разом з тим, порівняння ст. 222-13 п. I 100, ст. 132-75 КК ФР з ч. 4 ст. 296 КК України є абсолютно помилковим, що виключає можливість видачі ОСОБА_7 за указаною нормою КК ФР, на сьогодні, не кажучи вже про високу імовірність не екстрадиційності указаного злочину.
Відповідно до абз. 1 мотивувальної частини оскаржуваної постанови, відповідальність за ст. 222-13 п. I 10°, ст. 132-75 КК ФР, передбачено за: «насильницькі дії з використанням або погрозою використання вогнепальної зброї, що не спричинила втрати працездатності».
При цьому, відповідальність за ч. 4 ст. 296 КК України, передбачено за: «Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю винятковим цинізмом, вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень».
При цьому, указані дії по порівнянню норм права, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 585 КПК України, мають виходити з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення. Указана норма, також безумовно корелюється з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 581 КПК України, згідно якої особа має право знати, у зв`язку з яким кримінальним правопорушенням надійшов запит про її видачу (екстрадицію). А також положеннями п. 4 ч. 6 ст. 588 КПК України, згідно якої під час проведення екстрадиційної перевірки є обов`язковим з`ясування обставин вчинення особою кримінального правопорушення, зокрема про час, місце, ступінь участі особи, інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Зокрема, єдиним документом, який проливає світло на те, які дії відбулись 22.05.2018 у м. Валанс Французької Республіки і які на думку правоохоронних органів указаної країни кваліфікуються за ст. 222-13 п. I 10°, ст. 132-75 КК ФР є ордер на арешт, згідно якого ОСОБА_7 розшукується дослівно за «насильство із застосуванням зброї або погрозою її застосування до невстановлених осіб, що не спричинили втрату працездатності».
У зв`язку з чим, захисту не зрозуміло, як указані єдині доступні обставини правопорушення дають можливість ідентифікувати за законодавством України про кримінальну відповідальність. Але є очевидним, що це не хуліганство та злочини проти життя та здоров`я з наслідками.
За відсутності більш детальної інформації шодо обставин протиправних дій ОСОБА_7 , ст. 222-13 п. I 10°, ст. 132-75 КК ФР за українським законодавством максимально схожа на злочин передбачений ч. 1 ст. 129 (погроза вбивством), який є в свою чергу не екстрадиційним.
Крім того, зазначено, що ОСОБА_7 є молодою людиною (29 років), одружений, має на утриманні малолітніх дітей, постійне місце проживання на території України, роботу. Має міцні соціальні зв`язки, є членом мусульманської общини м. Одеси, не є судимим, ні в Україні, ні в Російській Федерації, ні тим паче у Франзузькій Республіці
Крім того, на сьогоднішній день ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, потребує тривалого лікування в наслідок пережитої раніше травми.
Таким чином, враховуючи вище викладене, на думку захисту у слідчого судді є всі наявні підстави обрати щодо останнього більш мякий запобіжний захід.
Під час судового засідання захисник ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги в повному обсязі, та просила суд звільнити ув`язненого з-під варти у зв`язку з відсутністю підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому додала, що на сьогоднішній день скасована постанова начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 25.03.2021 року про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) до Французької Республіки, для притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, отримана довідка про звернення ОСОБА_7 за захистом в Україні.
Захисник ОСОБА_4 скаргу підтримав, повідомив, що ОСОБА_7 в січні 2021 року виявив бажання звернутись за захистом до України. Крім того повідомив, що висновк стосовно екстрадиційної перевірки відрізняється від постанови про видачу ОСОБА_7 , тому у захисту виникає питання щодо відповідності перекладу та співставлення. Крім того в ОСОБА_7 немає жодних документів , щоб виїхати за межі України.
Особа, видача якої запитується, ОСОБА_7 скаргу адвокатів підтримав та просив до нього застосувати домашній арешт.
Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечувала, повідомила, що хоч постанова і скасована, але на даний час оскаржується в судді апеляційної інстанції, а звернення ОСОБА_7 до міграційної служби лише його намагання, затягнути процес екстрадиції.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що 24.10.2020 о 01:30 під час оформлення пасажирів рейсу №1552 сполученням «Київ-Ізмір» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з нападом із застосуванням насильства та зброї, зберіганням зброї, вибухівки та їх компонентів.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2020 відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Французької Республіки про видачу ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.434-10 п.1 Кримінального кодексу, ст. L.231-1 Дорожнього кодексу, ст. L.233-1 параграф 1 Дорожнього кодексу, ст. 222-54 п.1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п.1, ст.311-2 п.1 2 ст.R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст.222-13 п.І 10, ст.132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки.

Доручення Офісу Генерального прокурора на проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшло до Київської обласної прокуратури.

Відповідно до інформації іноземної сторони громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшуковується за вчинення злочинів, передбачених ст.434-10 п.14 Кримінального кодексу, ст. L.231-1 Дорожнього кодексу (залишення місця ДТП водієм наземного транспорту); ст. L.233-1 параграф 1 Дорожнього кодексу (відмова водія транспортного засобу виконати наказ про зупинку); ст.222-54 п.1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п.1, ст.311-2 п.1 2 ст.R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку (перевезення без відповідного дозволу зброї, боєприпасів або їх елементів категорії В); ст.222-13 п.І 10, ст.132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки (насильницькі дії, з використанням або загрозою зброї, що не спричинили працездатності).

20.02.2020 судом м. Валас видано Ордер на арешт громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вчиненням вказаного кримінального правопорушення.

26.02.2021 екстрадиційна перевірка закінчена. Матеріали разом із висновком надіслано до Офісу Генерального прокурора.
25 березня 2021 постановою начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 прийнято рішення про видачу ОСОБА_7 Французькій Республіці для притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.01.2021, від 22.03.2021 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 20.05.2021.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2021 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 15.07.2021.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.06.2021 скасовано постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 25 березня 2021 року про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) до Французької Республіки, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ст. 222-54 п.1 Кримінального кодексу, ст. L315-1 п.1, ст.311-2 п.1 2 ст.R.311-2 параграф 2 Кодексу про внутрішню безпеку, ст.222-13 п.І 10, ст.132-75 Кримінального кодексу Французької Республіки.

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційним арештом є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Згідно з ч. 1 ст. 584 КПК після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Положеннями ч. 10 та 11 ст. 584 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Обираючи та продовжуючи щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), слідчі судді, враховуючи наявні відомості про його ухилення від органів досудового розслідування на території Французької Республіки та оголошення у міжнародний розшук, а також те, що 24.10.2020 о 01:30 під час оформлення пасажирів рейсу №1552 сполученням «Київ-Ізмір» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано, а також те, що уповноваженими державними органами України не приймались рішення про визнання ОСОБА_7 біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, приходили до висновку про неможливість на час розгляду відповідних клопотань прокурора застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою останнього.
Відповідно до ч. 12 ст. 584 КПК України за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.
Положеннями ч. 1 та 2 ст. 585 КПК України визначено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:
1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
При цьому, згідно п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, Суд нагадав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 585 КПК України слідчим суддею враховується:
- тяжкість покарання, що загрожує особі у разі засудження, інкриміноване ОСОБА_7 у порівнянні із законодавством України про кримінальну відповідальність відповідають: ч.1 ст.263 (носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу), ч.4 ст.296 (хуліганство, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї) КК України, строк покарання за які передбачено понад 1 рік позбавлення волі та відповідно є екстирадиційними злочинами;
- вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , щодо якого наявна інформація про наявність захворювань в останнього;
- наявність у ОСОБА_7 на території Україні міцних соціальних зв`язків.
Разом із цим суд ураховує те, що:
- ОСОБА_7 з весни 2018 року перебуває на території України. За період перебування ОСОБА_7 на території України він до кримінальної відповідальності не притягувався;
- 24.10.2020 о 01:30 під час оформлення пасажирів рейсу №1552 сполученням «Київ-Ізмір» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, на думку суду, свідчить про відсутність умислу переховуватись від правоохоронних органів;
- ОСОБА_7 одружений, має на утримані малолітніх дітей, тобто має родину та соціальні зв`язки, а також постійне місце проживання в м. Одеса, є членом мусульманської общини м. Одеси.
Крім цього, суд бере до уваги те, що ОСОБА_7 звертався до органів Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області з проханням надати статус біженця або особи, що потребує додаткового захисту, однак рішення на даний час не прийняте.
Також, ОСОБА_7 видано Довідку про звернення за захистом в України № 9012494 (дата видачі 03.06.2021, дійсна до 03.07.2021).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
До скарги адвокатами додано копію договору № б/н від 30.05.2021 оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_12 (орендодавець) та ОСОБА_7 (орендар) на строк 6 місяців.
З урахуванням викладеного, а також положень ч. 1 ст. 585 КПК України, суд приходить до переконання про можливість обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), а саме у виді цілодобового домашнього арешту, що буде достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам Французької Республіки.
За таких обставин скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - зміні на цілодобовий домашній.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 194, 376, 584, 585 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити частково.
Змінити відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний, громадянина Російської Федерації, запобіжний захід з тримання під вартою (екстрадиційного арешту) на домашній арешт, заборонивши йому залишати місце фактичного проживання за адресою:АДРЕСА_1 , цілодобово, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію) ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), до Французької Республіки.
Покласти на ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-з`являтися за кожною вимогою до органу, який проводить екстрадиційну перевірку чи суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - повідомити про це посадову особу чи орган, що здійснив виклик;
-не відлучатися без дозволу органу, який проводить екстрадиційну перевірку, з населеного пункту, в якому він проживає м. Одеса;
-повідомляти орган, який проводить екстрадиційну перевірку, про зміну місця проживання;
-здати на зберігання відповідному державному органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності);
Строк дії ухвали та покладених обов`язків судом визначити до двох місяців, тобто 15.08.2021, але не довше строку вирішення питання про фактичну передачу ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), до Французької Республіки.
Обов`язок виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ).
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської обласної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1