Провадження № 1-кп/643/772/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004415 від 12.10.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Сніжне Донецької області, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, маючої неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 11.10.2020 близько о 21 год. 30 хв., точний час в ході судового розслідування не встановлено, перебувала за адресою: АДРЕСА_2 де остання винаймала кімнату у ОСОБА_5 , у період з 15.06.2020 по 11.10.2020, який зареєстрований та постійно проживає за вказаною адресою. Під час перебування ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 у приміщенні вказаної квартири, на ґрунті стійких неприязних відносин, які склалися між ними, через побутові та особисті проблеми, у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , з мотивів особистих неприязних відносин, ОСОБА_6 знаходячись біля двері яка веде до кімнати потерпілого ОСОБА_5 покликала останнього, щоб він відкрив двері кімнати та вийшов до неї. На прохання ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_5 відкрив двері своєї кімнати та в цей час, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій противоправний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці кухонний ніж довжиною клинка 8,5 см., клинок ножа при цьому був направлений в бік потерпілого ОСОБА_5 , знаходячись у безпосередній близькості до останнього, усвідомлюючи протиправність своїх дій та небезпеку для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи діяти таким чином, умисно, знаходячись обличчям один до одного, зі значною силою завдала один удар клинком вищевказаного кухонного ножа у черевну порожнину потерпілого ОСОБА_5 . В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно проникаюче колото-різане поранення живота у верхнє-серединному відділі ліворуч з ушкодженням за ходом ранового каналу великого сальнику, та брижі тонкої кишки, яке утворилося внаслідок одноразової дії гострим предметом із колюче-ріжучими властивостями поверхні, що травмувала та згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-3284/20 від 30.10.2020 проникаюче колото-різане поранення живота має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (відповідно п.2.1.3 «к» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.). Після цього, ОСОБА_6 здійснивши всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця та злякавшись спричинених наслідків викликала працівників поліції, повідомивши про вказану подію. 11.10.2020 ОСОБА_5 , бригадою невідкладної медичної допомоги був доставлений до ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», де йому було надано своєчасну кваліфіковану медичну допомогу.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою провину у вчинені інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнала частково та показала, що вона винаймала у потерпілого ОСОБА_5 протягом чотирьох місяців кімнату за адресою: АДРЕСА_2 . Відносини з потерпілим у них не склалися через побутові проблеми. У кімнаті вона проживала з 14 річною донькою. Увечері 11 жовтня 2020 року приблизно о 21 годині, знаходячись по АДРЕСА_2 у неї виник конфлікт зі своєю донькою. Почувши сварку до них у кімнату зайшов потерпілий, зробив зауваження, щоб голосно не сперечалися. В цей час вона стояла тримаючи в лівій руці посуд, а в правій руці ніж. Вона попрохала його вийти з кімнати, однак останній не виходив, у результаті чого вона знаходячись в емоційному стані штовхнула потерпілого правим плечем та випадково нанесла йому поранення у живіт ножем, який знаходився у неї в правій руці. Після чого потерпілий схопився за бік та пішов у свою кімнату. Куди поділа ніж не пам`ятає. Потім вона викликала поліцію сповістивши останнім, що поранила людину. Швидка медична допомога приїхала одночасно із поліцією. Зазначила, що умислу на нанесення удару ножем потерпілому у неї не було, нанесла удар випадково з необережності. У скоєному кається. Цивільний позов потерпілого визнає. Не заперечує проти відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Крім часткового визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.1 ст.121КК України, її вина підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що обвинувачена ОСОБА_6 винаймала у нього кімнату. Відносини у них не склалися через побутові та особисті взаємовідносини. 11 жовтня 2020 року увечері, він знаходився у своїй кімнаті за місцем проживання по АДРЕСА_2 , дивився телевізор. Двері у кімнату були зачинені. Почувши сварку ОСОБА_6 зі своєю донькою, уваги не звертав бо вони часто сварилися. Приблизно о 21 годині 30 хвилин у двері його кімнати постукали, відчинивши їх, стоячи на порозі своєї кімнати, ОСОБА_6 нанесла йому удар ножом у живіт, ніж спочатку не помітив. Схопившись за живіт він побачив, що його рука у крові. Він намагався зупинити кровотечу. Кров була по всій кімнаті та у коридорі. ОСОБА_6 пішла до себе у кімнату, а потім повернулася та повідомила, що викликала поліцію. Як опинився ніж на креслі у його кімнаті не знає. Хвилин через 10 прийшов дільничний та одразу приїхала швидка медична допомога. У лікарні його прооперували, 3 дні він знаходився в реанімації. Обвинувачена жодного разу не відвідала його у лікарні та не відшкодувала жодної шкоди.

Окрім показань потерпілого, судом досліджено письмові докази по кримінальному провадженню, якими підтверджується винність обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Заявою ОСОБА_5 від 11.10.2020року про прийняття органами поліції мір до ОСОБА_6 яка 11.10.2020року о 22год.00хв. за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , нанесла йому ножове поранення в область живота.

Довідкою ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМН України» від 12.10.2020 про знаходження ОСОБА_5 у лікарні з 11.10.2020року з приводу проникаючого коло-різаного поранення живота.

Протоколом огляду місця події від 11.10.2020, проведеного за участю ОСОБА_5 , експерта ОСОБА_8 у присутності понятих та фототаблицею до нього. Місцем огляду є квартира АДРЕСА_3 . При вході в квартиру розташовані двері, далі коридор, з правої сторони кухня, на підлозі біля вмивальника маються потьоки крові. У кімнаті №1 знаходиться крісло з одягом, на якому виявлений предмет схожий на ніж з чорною пластмасовою рукояткою, розмір рукоятки 11см., довжина леза 8см., на лезі ножа маються бурі плями темно-червоного кольору. При огляді підлоги виявлено краплі бурого кольору у вигляді крапель, які починаються від вхідної двері, обєкт№2- розташовані плями бурого кольору у невизначеній кількості схожих на кров на відстані близько 50см. Розташований об`єкт №3- сліди у вигляді плям бурого кольору у невизначеній кількості на відстані від об`єкту №3 розташований об`єкт №4- плями бурого кольору у невизначеній кількості, які знаходяться біля дивану. При огляді кімнати №2 , слідів бурого кольору не виявлено. В даній кімнаті розташована при огляді ОСОБА_6 , зі слів якої вона винаймає кімнату. Під час огляду, з кімнати №1 вилучено об`єкт №2,3,5 сліди речовини бурого кольору, які поміщені окремо в білий паперовий конверт із пояснювальними написами; об`єкт №1 предмет схожий на ніж, який поміщений в картонну коробку, яка опечатана биркою, з кухні вилучено об`єкт №5- сліди бурого кольору, які поміщені до білого паперового конверту. Під час огляду ОСОБА_6 надала свою футболку в яку була одягнена сірого кольору, яку поміщено в білий паперовий конверт.

Протоколом огляду предметів від 24.11.2020 та постановою про визнання речових доказів та долучення їх до кримінального провадження від 24.11.2020, відповідно до яких було оглянуто та визнано речовими доказами: стандартні конверти білого кольору з пояснювальними написами із паперовими згортками в яких містяться фрагменти марлевих бинтів; паперові конверти білого кольору з пояснювальними написами в яких знаходяться фрагменти марлевого бинта та футболка сірого кольор; картонний короб із ножем кухонним.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2020року і фототаблицею до нього за участю ОСОБА_5 , спеціаліста та понятих, під час якого ОСОБА_5 зазначив, що 11.10.2020, близько о 21год.40хв. він знаходився у себе в кімнаті в квартирі АДРЕСА_3 та дивився телевізор. В якийсь момент він почув стук в двері до його кімнати та почув голос ОСОБА_6 , яка попросила відчинити двері кімнати. Він встав з дивана та попрямував до дверей кімнати. Відчинивши двері кімнати він побачив ОСОБА_6 , при цьому вони обидва знаходились в положенні стоячи обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки, ОСОБА_6 тримаючи ніж в правій руці нанесла йому один удар в живіт. Положення ножу було вертикально орієнтоване, лезо заточено знизу. Сам удар прийшовся в ділянку мезогастрію ліворуч від УСП по середній ключичній лінії. На фото зображено, як ОСОБА_5 показує розташування його та ОСОБА_6 , механізм нанесення йому удару ножем, який тримала ОСОБА_6 та розташування леза. Зауважень та доповнень до протоколу не надано.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2020року і фототаблицею до нього за участю ОСОБА_6 , судово-медичного експерта ОСОБА_9 та понятих, під час якого ОСОБА_6 зазначила, що 11.10.2020, близько о 21год.30хв. коли вони конфліктували зі своєю донькою у своїй кімнаті, до них у кімнату зайшов ОСОБА_5 та почав виганяти її з квартири. В цей час вона стояла тримаючи в лівій руці посуд, а в правій руці ніж. Підозрювана розташована у вертикальному положенні на одній уявній лінії, обличчям до обличчя, на відстані 90-100см. від потерпілого. В такому положенні ОСОБА_6 розмістила макет ножа в праву руку, клинок обернутий до першого пальця на рівні 120-130см. від поверхні своїх стоп та змоделювала поступовий горизонтальний рух від себе із клинком паралельним горизонту в бік статиста. Наголосила на тому, що місцем докладання зусилля була права половина тіла і показала кінцеву точку контакту яка знаходиться відповідно до статиста в правій мезогастральній ділянці (середньо верхньо боковий відділ живота праворуч). На уточнююче питання експерта пояснила, що в дійсності розташування відбувалося не обличчя до обличчя, а її тіло було трохи повернуто вперед правим боком, та розмістила себе таким чином, що її фронтальна площина та фронтальна площина статиста склала між собою кут приблизно 70-80° із зближенням лівого боку статиста та правого боку ОСОБА_6 . При наведенні додаткових уточнюючих питань, щодо можливості відмінностей місця прикладення зусилля та напрямку руху ножом настоювала на початковій інформації, яку показала при даному слідчому експерименті. На фото зображено, як ОСОБА_6 показує розташування її та потерпілого ОСОБА_5 , механізм нанесення ножом удару в тулуб потерпілого ОСОБА_5 . Зауважень та доповнень до протоколу не надано.

Даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта № 14/732-С/20 від 13.10.2020, відповідно до якого кров ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А.

Даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта № 14/746-С/20 від 11.11.2020, відповідно до якого, згідно ксерокопії довідки за №4982/1 від 12.10.2020 виданої Інститутом Загальної та невідкладної хірургії ім.В.Т.Зайцева, група крові ОСОБА_5 О(І). Кров ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. На змиві №3 (об`єкт №1) вилученому при огляді місяця події, за адресою: АДРЕСА_4 знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_5 не виключається.

Від підозрюваної ОСОБА_6 ця кров виникнути не могла.

Даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта № 14/745-С/20 від 12.11.2020, відповідно до якого, згідно ксерокопії довідки за №4982/1 від 12.10.2020, виданої Інститутом Загальної та невідкладної хірургії ім.В.Т.Зайцева, група крові ОСОБА_5 О(І). Кров ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. На змиві №2 (об`єкт №1) вилученому при огляді місяця події, за адресою: АДРЕСА_4 знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_5 не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_6 ця кров виникнути не могла.

Даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта № 14/744-С/20 від 13.11.2020, відповідно до якого, згідно ксерокопії довідки за №4982/1 від 12.10.2020, виданої Інститутом Загальної та невідкладної хірургії ім.В.Т.Зайцева, група крові ОСОБА_5 О(І). Кров ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А. На фрагменті марлевого бинта зі змивом (об`єкт №1) вилученим в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_4 знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_5 не виключається. Від підозрюваної ОСОБА_6 ця кров виникнути не могла.

Даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта № 09-3284/20 від 30.10.2020, відповідно до якого, у зв`язку із подією 11.10.20р. у гр. ОСОБА_5 , 1962 року народження мало місце проникаюче колото-різане поранення живота у верхнє-серединному відділі ліворуч з ушкодженням за ходом ранового каналу великого сальнику, та брижі тонкої кишки. Це ушкодження сформувалося внаслідок одноразової дії гострим предметом із колюче-ріжучими властивостями поверхні, що травмувала. Таким предметом міг бути клинок ножа із шириною, на глибині його занурення, не більш ніж 3,0см. Керуючись «Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., проникаюче колото-різане поранення живота гр. ОСОБА_5 є тяжким тілесним ушкодженням за

критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.3 «к» даних правил). Для підтвердження припущення можливості формування ушкоджень у гр. ОСОБА_5 шляхом нанесення їх його власною рукою відсутні вихідні інформаційні дані. Визначення причинно-наслідкових зв`язків між діями (ударом) та їх наслідками є поняттям права, а тому знаходиться у компетенції судово-слідчих органів. Після отримання травми гр. ОСОБА_5 (за даними медичної документації) був контактний із медичними працівниками, про порушення його свідомості до оперативного втручання не йдеться. Обсяг ушкоджень ОСОБА_5 не заперечує можливості здійснення ним після травми самостійних активних дій у обмеженому об`ємі. Результати токсикологічного дослідження крові гр. ОСОБА_5 , відібраної при госпіталізації, в медичній документації відсутні. Покази гр. ОСОБА_5 , що надані ним у ході проведення слідчого експерименту від 22.10.20р., відповідають судово-медичним даним в частині локалізації ушкодження, предмета травмування та взаєморозташування учасників події. Дати оцінку конкретному механізму формування травми у гр. ОСОБА_5 за наявних даних неможливо. Покази гр. ОСОБА_6 , що надані нею в ході проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної, відповідають судово-медичним даним щодо предмету травмування (ніж). Невідповідність локалізації місця докладання травматичного зусилля не дає змоги оцінити й загальний механізм утворення травми у гр. ОСОБА_5 за показами ОСОБА_6 з позиції судової медицини.

Даними, які містяться у висновку судово-медичного експерта № 09-3500/20 від 23.11.2020, відповідно до якого, у зв`язку із подією 11.10.20р. у гр. ОСОБА_5 , 1962 року народження мало місце проникаюче колото-різане поранення живота у верхнє-серединному відділі ліворуч з ушкодженням за ходом ранового каналу великого сальнику, та брижі тонкої кишки. Це ушкодження сформувалося внаслідок одноразової дії гострим предметом із колюче-ріжучими властивостями поверхні, що травмувала. Таким предметом міг бути клинок ножа із шириною, на глибині його занурення, не більш ніж 3,0см, це міг бути й ніж, який надано для експертизи.

Даними, які містяться у висновку судово-психіатричного експерта № 516 від 27.10.2020, відповідно до якого, ОСОБА_6 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебувала позахронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В судовому засіданні за клопотанням прокурора був допитаний свідок ОСОБА_10 яка показала, що вона працювала слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області. 11.10.2020року вона виїжджала на місце події за адресою: АДРЕСА_2 , де нею було складено протокол огляду місця події. Дані які відображені у протоколі повністю відповідають встановленому оглядом. Із-за технічної помилки у фототаблиці до протоколу огляду місяця події було невірно зазначено номери кімнат, замість кімнати №1 зазначено кімнату №2 та навпаки.

Від допита свідка ОСОБА_7 прокурор відмовилась, та суд прийняв вказану відмову.

Суд визнає неналежними доказами: висновок судово-медичного експерта № 15-12/962-С/2020 від 20.11.2020, висновок судово-медичного експерта № 15-12/924-С/2020 від 07.11.2020, висновок судово-медичного експерта № 15-12/925-С/2020 від 20.11.2020, висновок судово-медичного експерта № 14/733-С/2020 від 11.11.2020, оскільки такі не підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а відтак і не бере до уваги при ухваленні вироку.

Оцінюючи зазначені вище письмові докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для цього кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Вищезазначені докази в їх сукупності об`єктивно вказують на факт існування особистих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що визнається і не оспорюється останніми, та що в подальшому призвело до умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Посилання ОСОБА_6 на те, що удар ножем потерпілому ОСОБА_5 було нанесено випадково з необережності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються протоколами слідчих експериментів з фототаблицями до них та висновком судово-медичного експерта №09-3284/20 від 30.10.2020 відповідно до якого, покази потерпілого ОСОБА_5 , надані у ході проведення слідчого експерименту від 22.10.20р., відповідають судово-медичним даним в частині локалізації ушкодження, предмета травмування та взаєморозташування учасників події, а покази обвинуваченої ОСОБА_6 , що надані в ході проведення слідчого експерименту відповідають судово-медичним даним щодо предмету травмування (ніж), але мають невідповідність локалізації місця докладання травматичного зусилля.

Позицію обвинуваченої ОСОБА_6 щодо нанесення тілесного ушкодження потерпілому з необережності, суд розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння.

Судом ретельно досліджені, всі обставини, що мають значення для з`ясування змісту й спрямованості умислу обвинуваченої.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин учиненого діяння, зокрема судом враховано спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного й потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Частиною 1 ст.121 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

За необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження кримінальна відповідальність передбачена ст.128 КК України.

Розмежування між цими складами злочину здійснюється за направленістю умислу винуватої особи: при умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень особа усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачає його суспільно небезпечні наслідки та бажає їх настання або хоча і не бажає, але свідомо припускає їх настання. При необережній формі вини особа передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховує на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або не передбачає можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити (злочинна недбалість).

Показання обвинуваченої, що вона не мала умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, в судовому засіданні об`єктивно не підтвердились.

Враховуючи дані про обстановку вчинення злочину, спосіб та знаряддя його скоєння, характер виявленого у потерпілого ОСОБА_5 тілесного ушкодження у ділянці живота, його локалізацію і механізм утворення, суд дійшов висновку, що стосовно заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вина ОСОБА_6 була умисною.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України, оскільки у обвинуваченої був умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується показами потерпілого, слідчих дій та експертизами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у скоєнні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння повністю доведена, та кваліфікує її дії за ч.1 ст.121 КК України.

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_6 вчинила тяжкий злочин.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона заміжня, має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше не судима, має зареєстроване місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої.

Згідно зі ст. 66 КК України - щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного.

Так, щире каяття означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире каяття підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень під час досудового слідства і розгляду справи у суді тощо.

При вирішенні питання, чи є розкаяння винного щирим, судді повинні керуватися як суб`єктивним, внутрішнім переконанням, так і доказами, наявними в матеріалах справи.

Як встановлено судом ОСОБА_6 не вчинила жодних активних дій, які б свідчили про її щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд враховує, що остання обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти здоров`я людини, які потягли наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, спосіб вчинення злочину, використання ножа, як знаряддя вчинення злочину, ставлення до скоєного та посткримінальну поведінку обвинуваченої, те, що частково визнала вину у скоєному злочині, не відшкодувала потерпілому заподіяну матеріальну та моральну шкоду, дані про обвинувачену вказані вище, які характеризують її особу, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, думку потерпілого щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та приходить до висновку, що покарання у розмірі мінімальної межі санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, з реальним його відбуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, а також в повній мірі відповідатиме вимогам ст.50, 65 КК України.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 6050грн.98коп. та моральної шкоди у розмірі 5000,00грн., завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з наступного.

Потерпілий в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Обвинувачена не заперечувала проти відшкодування майнової та моральної шкоди у визначеному потерпілим розмірі.

При розв`язанні цивільного позову суд виходить з вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і приходить до висновку, що незаконними діями обвинуваченої ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 заподіяна моральна шкода.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 суд враховує, що внаслідок протиправних дій останньої, потерпілому заподіяна шкода немайнового характеру, внаслідок його моральних та фізичних страждань, з врахуванням вимог розумності і справедливості, визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілому в розмірі визначеному останнім, а саме - 5000,00 гривень.

При визначенні розміру майнової шкоди, з урахуванням наданих потерпілим доказів, копій чеків на придбання ліків, а також визнання позову обвинуваченою в цій частині, суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого майнової шкоди у розмірі 6050грн.98коп.

Ухвала слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 15.10.2020року про арешт майна підлягає скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №10/1/1358СЕ-20 від 04.11.2020 у розмірі 1961,40грн. не підлягають стягненню з обвинуваченої, оскільки вказана експертиза стороною обвинувачення в якості доказу суду не надавалась.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 13.10.2020 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін дії якого закінчився і згідно ч. 6 ст.194 КПК України вважається скасованим.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 судом не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 19.07.2021року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 6050грн.98коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5 000грн.00коп., а всього 11050грн.98коп.

Арешт накладений Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 15.10.2020року на ніж, 3 змиви слідів речовини бурого кольору, футболку сірого кольору - скасувати.

Речові докази:

- зразки крові ОСОБА_6 , фрагменти марлевих бинтів, нігтьові зрізи, футболку сірого кольору; ніж кухонний, передані на зберігання до камери схову Московського ВП ГУНП в Харківській області знищити;

- оригінал медичної картки стаціонарного хворого №4982 на ОСОБА_5 , повернутої до ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім.В.Т.Зайцева Національної академії медичних наук України» залишити у даному закладі.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1