У Х В А Л А

16 березня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме в разі зміни запобіжного заходу обвинувачений зможе переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора. Захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 в обґрунтування якого захисник зазначає, що на даний час відсутні будь-які ризики на які посилається прокурор. У обвинуваченого є місці соціальні зв`язки, до затримання він постійно проживав з мамою, яка через хворобу потребує його догляду, він позитивно характеризується за місцем мешкання. Відповідно сторона захисту просить змінити обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід на домашній арешт в нічний час, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та надасть йому можливість працевлаштуватися.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

20 січня 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу обвинуваченому ОСОБА_3 , продовжено дію раніше обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 21.03.2021 року включно.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про продовження стороку тримання під вартою ОСОБА_3 довів наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, та про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Згідно п. 5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, санкція статті якого передбачає покарання до десяти років позбавлення волі, судом також враховано те, що останній не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, інкриміновані йому злочини вчинив в період судового розгляду іншої справи за його обвинуваченням за ч.1 ст.309 КК України. Відповідно, з метою запобігання спробам ухилитися від слідства або суду, вчинення нового кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що обставини, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися та продовжують існувати, як і не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінюючи в сукупності тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, наявність міцних соціальних зв`язків, а також період перебування під вартою, суд, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , під вартою спливає 21 березня 2021 року, а наступне судове засідання призначено на 12 квітня 2021 року, вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 травня 2021 року включно.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 331 КПК України, суд,
постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 14 травня 2021 року включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.
Скерувати копію ухвали для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1