Справа № 306/338/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/594/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 306/338/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слепцівка, Татищівського району, Саратовської області, Російської Федерації, який зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 115 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 рокуОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 30 грудня 2017 року, приблизно о 19 год. 40 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в кухонній кімнаті приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , за місцем свого постійного проживання, у ході конфлікту, який виник між ним та його матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи протиправно, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння смерті останній, наніс один удар ножем в область спини зліва, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 9-10-11 ребер зліва, та у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки ззаду з ушкодженням лівої легені, яке призвело до масивної зовнішньої та внутрішньої крововтрати, яка ускладнилась шоком, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_11 померла на місці події. За ступенем тяжкості тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки ззаду з ушкодженням лівої легені, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 .
На вирок обвинувачений ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_5 скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 1 чт. 115 КК України покарання у виді 12 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не врахував особу винного, а саме той факт, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, не працює, зловживає алкогольними напоями, вчинив особливо тяжкий злочин, яким позбавив життя свою матір, раніше вже притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України, і незважаючи на те, що провадження було закрито у зв`язку з примиренням із потерпілим, відповідних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин.Звертає увагу, що зазначена події спричинила у суспільстві значний негативний резонанс.

Обвинувачений ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду щодо нього скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Стверджує, що його вина у скоєнні інкримінованого йому злочину не доведена. Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги показання потерпілої та свідка як такі, що не потребують додаткової перевірки, оскільки саме ці особи зацікавлені у результатах розслідування.

Звертає увагу, що його дядько ОСОБА_12 часто влаштовував сварку з його матір`ю та з ним, виганяв їх з хати.

Цього дня він на кухні розпивав алкогольні напої (горілку) разом з дядьком ОСОБА_12 , з яким разом проживають. Крім дядька, в той час вдома нікого більше не було, де була матір ОСОБА_11 йому не відомо. Після розпивання горілки, він, там же, на кухні, ліг спати. Вказує, що саме ОСОБА_12 бачив його матір живою.
Стверджує, що протокол його допиту містив багато неточностей, проте він його підписав, оскільки його захисник сказав, що так треба і все буде добре.

Вважає, що діяння слід було кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України. Зазначає, що якби ОСОБА_12 викликав швидку допомогу, як він його просив, то його маму можна було б врятувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 стверджує, що саме ОСОБА_12 встромив ніж у спину його матері, а його за допомогою поліції безпідставно звинуватив у вбивстві.

Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційні скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати та закрити кримінальне провадження.

Захисник ОСОБА_9 вважає, що вирок Свалявського районного суду від 14 червня 2018 року підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку захисника, в судових засіданнях показаннями свідків не підтвердилась версія досудового розслідування про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Вважає, що ОСОБА_5 30 грудня 2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не вчиняв, так як коли він ліг спати, то його матері в будинку не було, відсутній мотив для її навмисного вбивства, а обвинувачення ґрунтується на домислах і припущеннях. При цьому не враховано, що ОСОБА_5 30 грудня 2017 р. близько 19 год. 40 хв., умисного протиправного заподіяння смерті своїй матері ОСОБА_5 не вчиняв, а тільки отямившись, в положенні, обнімаючи свою матір, витяг ніж з її спини та переніс її з приміщення кухні на ліжко в спальні, негайно повідомив свого дядька ОСОБА_12 , щоб той викликав швидку та працівників Свалявського відділення поліції, та чекав їх приїзду. Досудовим слідством безпідставно не розслідувалась версія щодо „свідка ОСОБА_12 , який залишався в будинку, та який мав мотив для умисного вбивства своєї сестри ОСОБА_11 з корисливих мотивів, оскільки з нею конфліктував та при цьому завжди брав в руки сокиру, погрожуючи їй вбивством, що може підтвердити потерпіла ОСОБА_13 . Саме він мав знати, де знаходиться мати ОСОБА_5 , в якому вона була стані, чому двері в її спальню були відчинені, чому останній відмовився перенести потерпілу в спальню, чому підливав горілку ОСОБА_5 , очікуючи працівників поліції, чому горілка, яку приніс ОСОБА_5 , опинилась в кімнаті ОСОБА_12 .

Крім того, захисник звертає увагу на те, що експертиза ножа не проводилася.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який заперечив свою вину у вчиненні умисного вбивства, підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника та заперечив апеляційну скаргу прокурора, захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та скаргу обвинуваченого, а також заперечила проти доводів апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та підтримав апеляційну скаргу прокурора, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, щоапеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, така підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме:
показаннями потерпілої ОСОБА_13 , яка в ході допиту у суді першої інстанції повідомила, що між покійною ОСОБА_11 та її сином обвинуваченим ОСОБА_5 були тривалі неприязні відносини, часті сварки, та, були випадки, що матір за життя, переховувалась в неї та боялась повертатись додому через конфлікти з сином. Щодо способу життя сім`ї обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , зазначила, що були часті конфлікти і сварки внаслідок вживання алкогольних напоїв. Зокрема, їй відомо, що в той час, коли вона з ними проживала, то її брат обвинувачений, часто працював та додому приїжджав лише на вихідні, і часто сварився з матір`ю, коли був п`яний;
показаннями свідка ОСОБА_12 , який у суді першої інстанції повідомив, що він до того як прийти додому випив трохи вина з другом, а коли прийшов додому, то ліг спати. Коли прийшов додому, його сестра ОСОБА_11 , була на дворі, а він з обвинуваченим випив трохи горілки на кухні, після чого пішов в свою кімнату спати, а обвинувачений залишився на кухні, нікого іншого в них вдома в той день не було. Прокинувся він від фрази обвинуваченого ОСОБА_5 , який з ножем вбіг до його кімнати та повідомив, що він зарізав маму. Крім того, він плакав, і просив, допомогти йому перенести маму в спальню, на що відповів, що він, ОСОБА_12 , не буде допомагати та торкатися до неї, щоб до нього не було претензій потім. Чи були сліди крові в той момент на обвинуваченому чи ножі він не пам`ятає, а повідомив, що на підлозі в кухні біля трупа була кров. Обвинувачений самостійно перетягнув покійну по підлозі до іншої кімнати, та попросив викликати поліцію. Поліцію викликав ОСОБА_14 на його прохання. Щодо відносин у їх сім`ї повідомив, що були часті сварки обвинуваченого з матір`ю, коли він був п`яний, то матір часто ховалась від нього по сусідах, та були випадки, що і його обвинувачений бив, будучи в стані сп`яніння.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 30.12.2017 з фототаблицями до нього; протоколом огляду місця події трупа громадянки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з фото таблицями до нього; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно з яким 30 грудня 2017 року о 23 год 00 хв. затримано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за підозрою у вчиненні злочину, та при проведенні обшуку затриманого виявлено та, в присутності понятих, вилучено чоловічу куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, та пару шкарпеток чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров; протоколом проведення слідчого експерименту від 31.12.2017, згідно з яким, встановлено, що в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_12 давав логічні та послідовні пояснення, які логічно узгоджуються з даними ним в судовому засіданні показаннями та об`єктивно відтворюють події того дня та обставини, при яких було заподіяно смерть ОСОБА_11 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 31.12.2017 з участю підозрюваного ОСОБА_5 , згідно з яким ОСОБА_5 розповів про події, які відбувались 30.12.2017, та частково відтворив події того дня, та за допомогою статиста показав в якому положенні була його матір, коли він її побачив, та показав дії, які він вчиняв далі. При цьому деякі моменти не міг відтворити, оскільки не пам`ятав, зокрема і щодо того як матір опинилась перед ним та як в її спині опинився ніж; лікарським свідоцтвом про смерть № 112 від 31.12.2017, згідно з яким встановлено, що причиною смерті ОСОБА_11 є шок, масивна зовнішня, внутрішня крововтрата, проникаюче ножове поранення грудної клітки з ушкодженням легені, напад з використанням гострого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження, дата травми 30.12.2017; висновком експерта № 105 Свалявського РВ СМЕ від 31.12.2017, даним судово-медичним експертом ОСОБА_15 , який додатково у суді першої інстанції повідомив, що смерть ОСОБА_11 наступила за 17-20 год. годин до початку огляду місця події, тобто близько 19 ї - 20 ї години вечора 30.12.2017 року. Підтвердив, що характер нанесення ножового поранення, удар потерпілій міг бути нанесений як в положенні обличчям один до одного так і ззаду, потерпіла в момент удару знаходилась у вертикальному або близькому до цього положенні, та такі тілесні ушкодження ножем не могла спричинити собі самостійно; висновком експерта № 43 судово-медичної експертизи рідкої крові від 17.01.2021; висновком експерта № 48 судово-медичної експертизи речових доказів та додатком № 1 до нього від 24.01.2018, згідно з яким встановлено, що кров у слідах на марлевому тампоні зі змивом з порогу вхідних дверей, марлевому тампоні зі змивом з підлоги кухонної кімнати, вирізці з килимів з коридора та з кухонної кімнати може походити, в тому числі від потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_5 , та дозволяє виключити походження крові в даних зразках від свідка ОСОБА_12 ; висновком експерта № 49, судово-медичної експертизи речових доказів від 24.01.2018, яким встановлено, що кров у слідах марлевих тампонів зі змивами правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_16 може походити, в тому числі, і від потерпілої ОСОБА_11 і від підозрюваного ОСОБА_5 ; висновком експерта № 64 (з додатком до нього) судово-медичної експертизи від 31.01.2018; висновком експерта № 63 від 31.01.2018; висновком експерта № 14 судово-медичного дослідження піднігтьового вмісту пальців рук потерпілої ОСОБА_11 від 31.01.2018; висновком експерта № 16-мк від 19.02.2018; висновками експертів № 16 від 30.01.2018 року з додатком та № 15 від 30.01.2018 року, якими встановлено, що в ході проведення судово-медичної експертизи кухонного ножа, виявлено на клинку ножа з металевою рукояткою, сліди крові епітеліальні клітини жіночої статі, та встановлено що такі можуть походити як від потерпілої так і від обвинуваченого, та виключено походження таких слідів крові та епітеліальних клітин від свідка ОСОБА_12 , та при експертизі цільнометалевого кухонного ножа слідів крові та епітеліальних клітин людини на руків`ї та клинку не виявлено.
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про те, що ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не вчиняв, а кров на одязі виникла через те, що ОСОБА_5 переносив тіло ОСОБА_11 , на ліжко, спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, висновками експерти № 64 та № 63 від 31.01.2018, згідно з якими встановлено, що кров у слідах на футболці потерпілої ОСОБА_11 , на форменній сорочці підозрюваного ОСОБА_5 може належати, в тому числі, і потерпілій ОСОБА_17 , і підозрюваному ОСОБА_5 однак проведені дослідження, виключають походження такої крові від свідка ОСОБА_12 . Крім того, суд першої інстанції у вироку вірно зазначив, що відповідно до дослідної частини висновку експерта № 63, та враховуючи висновки експертиз, згідно з якими встановлено походження таких плям від крові, в тому числі, і від потерпілої ОСОБА_11 , спростовуються невизнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки встановлено, що на лицевій стороні передньої поверхні штанів, з верху до низу наявні просочення тканини речовиною буро-коричневого кольору (крові) у вигляді потьоків та краплин та на лицевій стороні задньої поверхні штанів група таких же плям у вигляді краплин крові. Такий характер та спосіб утворення плям від крові на одягу, в якому був одягнений обвинувачений, свідчить проте, що вони не могли виникнути лише від його контакту з трупом матері при перенесенні тіла (як він стверджує), а плями у виді краплин крові (бризок крові), свідчать про їх утворення на одязі в момент нанесення ножового поранення потерпілій ОСОБА_11 .
Не знайшли свого підтвердження також і доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 , та його захисника ОСОБА_9 щодо можливої причетності до вбивства ОСОБА_11 його дядька ОСОБА_12 .
Апеляційний суд розцінює таку позицію обвинуваченого ОСОБА_5 як намагання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки така позиція не підтверджується жодним доказом у справі.

Щодо перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ст. 115 КК України на ст. 121 КК України, про що зазначає у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, аргументуючи це тим, що якби ОСОБА_12 викликав швидку допомогу, як він його просив, то його маму можна було б врятувати, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначальним для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого є наявність прямого умислу на позбавлення життя потерпілого.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 , у ході конфлікту, який виник між ним та його матір`ю ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи протиправно, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння смерті останній, наніс один удар ножем в область спини зліва, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 9-10-11 ребер зліва, та у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки ззаду з ушкодженням лівої легені, яке призвело до масивної зовнішньої та внутрішньої крововтрати, яка ускладнилась шоком, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_11 померла на місці події.
При цьому, якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене ОСОБА_5 покарання є несправедливим через м`якість, колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.
Призначаючи покарання, суд у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких, особи обвинуваченого, який є людиною молодого віку, не судимий, на Д-обліку в лікаря психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, на фоні вживання алкогольних напоїв схильний до сварок та конфліктів; посередню характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, перебування у стані алкогольного сп`яніння, як обтяжуючу обставину, дійшов вірного висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді 10 років позбавлення волі, яке призначене в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_5 відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 рокущодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін, а апеляційні обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4