Справа № 175/367/19
Провадження № 1кп/202/342/2021
УХВАЛА
Іменем України

28 травня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001509 від 31 жовтня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гомель, Білорусь, громадянин України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей не має, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останні рази:
- 12.04.2005 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців;
- 01.03.2011 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією майна. 17.04.2018 року звільнений з місць позбавлення волі по закінченню строку покарання;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимий, останні рази:
- 27.07.2018 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, освіта вища, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимий:
- 17.07.2013 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.286 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. 19.09.2013 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вироку скасовано в частині призначення покарання за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Звільнений 14.10.2017 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 4 дні;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_7 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимий;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Сторона обвинувачення та потерпілі висловили думку про можливість призначення судового розгляду.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового слідства, а пізніше при розгляді справи судом не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Потерпілі підтримали клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_7 заявив клопотання, котре було підтримане захисником ОСОБА_14 обвинуваченимиОСОБА_12 , ОСОБА_10 , про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК, у клопотанні процитовані статті процесуального кодексу, Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, шість рішень Європейського суду з прав людини, зроблено висновок про неконкретність формулювання обвинувачення, про зайве зазначення обтяжуючої покарання обставини щодо ОСОБА_12 …..

Заслухавши думку учасників судового провадження суд наголошує на тому, що, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто, за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Зі змісту норм кримінального процесуального закону убачається, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, зокрема:

1.найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2.анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3.анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4.прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5.виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6.обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7.розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1. підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8.розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9.дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається:

1.реєстр матеріалів досудового розслідування;

2.цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3.розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4.розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5.довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Доводи захисника, викладені у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору зводяться до оцінки процесуальних рішень, прийнятих органом досудового розслідування, оцінки доказів.

Суд вважає, що дані обставини не впливають на можливість призначення судового розгляду, оскільки єдиною підставою для повернення обвинувального акта є невідповідність саме цього процесуального рішення вимогам КПК.

Зі змісту обвинувального акту убачається, що в ньому у повному обсязі викладені обставини, зазначені в ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, способу, форми вини, мотивів і мети вчинення кримінального правопорушення, наслідків, а також інших обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню в кримінальному провадженні. Обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором. Додані усі необхідні документи.

Будь-яких недоліків обвинувального акта щодо його форми чи змісту судом не встановлено.

При цьому, слід враховувати, що виключно під час судового розгляду надається правова оцінка наданим сторонами кримінального провадження доказам, відтак, перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд не може вдаватись до оцінки зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування доказів на предмет їх допустимості вже на стадії підготовчого судового засідання, що є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі дії перешкодили б суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому свої доводи захисник вправі буде викласти в процесі судового розгляду.

Відомості, описані в обвинувальному акті, є достатніми для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, його характеру, адже містять опис всіх обов`язкових елементів складу інкримінованих злочинів, та зазначення протиправних дій обвинувачених, що відповідає положенням п. "a" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором, відповідає вимогам ст. 291 КПК України; відсутні процесуально-правові підстави для задоволення скарг та клопотань захисту про повернення обвинувального акту прокурору та закриття провадження.
Відтак, кримінальне провадження кримінальне слід прийняти до провадження та призначити до судового розгляду.
Захисник ОСОБА_7 звернув увагу суду на незаконне затримання обвинуваченого ОСОБА_12 , на проведення обшуку, з порушенням вимог КПК України.
Захисники та обвинувачені заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених законодавством.
Зокрема: захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений має постійне місце проживання та тісні соціальні зв`язки, аналогічне клопотання заявлено обвинуваченим ОСОБА_10 з посиланням на його незаконне затримання.
Захисник ОСОБА_7 заявив клопотання, яке підтримано обвинуваченим ОСОБА_12 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених КПК.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи принцип поваги до свободи особистості, мету застосування запобіжного заходу, суд вважає за доцільне продовжити тримання під вартою обвинувачених з огляду на таке.

Суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинувачених, їх моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій вони зазнають судового переслідування (рішення ЄСПЛ "Смірнови проти Росії" (п. 60).

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються.

Підставами продовження запобіжного заходу обвинуваченим є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого вони обвинувачується, яке відносяться до категорії особливо тяжкого. Також суд ураховує, що обвинувачені перебуваючи на волі, можуть безперешкодно переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, суд вважає, що підстави для продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним.

Обраний відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , запобіжний захід відповідає особі обвинувачених, які офіційно не працевлаштовані, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинувачених від суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими, стан їхнього здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.
Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, які перебувають на розгляді, здійснюється колегіально лише за клопотанням обвинуваченого, судом роз`яснено право обвинувачених на колегіальний розгляд справи у складі трьох судів, клопотання про колегіальний розгляд справи обвинуваченими не заявлено, тому суд вважає, що судовий розгляд кримінального провадження повинен здійснюватись суддею одноособово.
За таких обставин суд вважає підготовку до судового розгляду закінченою.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 316, 331, 350 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_15 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.
Призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених за ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.06.2021 року на 15 год. 00 хв. в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська суддею одноособово.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 строком на 60 діб, тобто до 26.07.2021 року, включно.
Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим - залишити без задоволення.
В судове засідання викликати прокурора, обвинувачених, захисників, потерпілих, представника потерпілих, свідків.
Відповідно до ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення.
Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий ОСОБА_1