Справа № 404/4792/15-к
Номер провадження 1-кс/404/1445/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на скасування постанови про оголошення розшуку, а також про зупинення досудового розслідування, зобов`язати видалити з інформаційного порталу данні про розшук підозрюваної по кримінальному провадженню 0000915, за ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Захисник, в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з вимогою скасувати постанову слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 02 липня 2015 року про оголошення у розшук підозрюваної ОСОБА_5 ; також скасувати постанову слідчого СВ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 01 лютого 2013 року про зупинення досудового розслідування; зобов`язати видалити з інформаційних порталів правоохоронних органів данні про розшук підозрюваної ОСОБА_6 по кримінальному провадженню 0000915, за ч. 3 ст. 190 КК України,

На думку захисника, підставою заявлених вимог стало невиконання представниками сторони захисту порядку вручення повідомлення про підозру. Через допущені порушення, незаконними є наступні процесуальні рішення: оголошення розшуку, зупинення провадження, внесення даних в інформаційні системи правоохоронних органів про розшук підозрюваної.

Прокурор заперечив, вважає слідчий дотримався процедури вручення ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) письмового повідомлення про підозру.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, вручено письмове повідомлення про підозру, тобто в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, що регулює відносини, пов`язані з викликом особи до слідчого, прокурора, суду. (ч. 3 ст. 111 КПК України)

У повідомленні повинно бути зазначено: прізвище та посада слідчого, прокурора, слідчого судді, найменування суду, який здійснює повідомлення; адреса установи, яка здійснює повідомлення, номер телефону чи інших засобів зв`язку; ім`я (найменування) особи, яка повідомляється, та її адреса; найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється повідомлення; процесуальний статус, в якому перебуває особа, що повідомляється; дата, час та місце проведення процесуальної дії, про яку повідомляється особа; інформація про процесуальну дію (дії), яка буде проведена, або про здійснену процесуальну дію чи прийняте процесуальне рішення, про які повідомляється особа; вказівка щодо необов`язковості участі в процесуальній дії та її проведення без участі особи, яка повідомляється, в разі її неприбуття; підпис слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснив виклик. (ст. 112 КПК України.)

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. У будь-якому разі не можна визнати допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження (ч. 7 ст. 97 КПК України).

Оглянутий в матеріалах кримінального провадження рапорт оперативного уповноваженого від: 23.07.2013 року, 18.11.2014 року, 01.07.2015 року, 26.05.2015 року, 18.04.2015 року, що ОСОБА_5 відсутня в квартирі АДРЕСА_1 є недопустимим доказом. Рапорт є письмовою формою службового спілкування працівників поліції між собою, а для учасників кримінального провадження рапорт є недопустимим доказом.

Належними є докази, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню. (ст. 85 КПК України)

Повістки про виклик ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) є неналежним доказом відправлення повідомлення про виклик, оскільки в повістках ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) хибно зазначили як свідка. Неналежність цього виду доказу також полягає у тому, що слідчий помилився у визначенні самій поштовій адреси відправки повістки, оскільки ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) на той час мешкала в квартирі АДРЕСА_2 , тоді як всі повістки надсилали, а оперативні працівники шукали ОСОБА_5 в чужому житлі, тобто в квартирі під номером

АДРЕСА_3 від 02.07.2015 року підтверджує сплату шести гривень. Інших обставин цей документ не доводить та не спростовує.

У тексті письмового повідомлення про підозру від 02 липня 2015 року відсутній підпис ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), що переконує у відсутності події вручення їй письмового повідомлення про підозру.

Представники сторони обвинувачення не подали доказів про вчинення ними спроб вручити/направити ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) в інший спосіб письмове повідомлення про підозру.

Орган досудового розслідування не вживав заходів для вручення ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, або будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повідомлення про підозру чи фактичного ознайомлення з її змістом.

09 липня 2015 року слідчий виніс постанову про зупинення досудового розслідування оскільки за версією слідства підозрювана ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) переховувалася від органу досудового розслідування.

Досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено у розшук підозрюваного (п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України)

Станом на 09 липня 2015 року ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) підозру не вручили, у неї не виник процесуальний статус підозрюваної особи, відтак зупинення досудового розслідування було незаконним.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен кого звинуватили у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Завданням слідчого судді є забезпечення прав всіх сторін на стадії досудового розслідування ( п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Не виникає сумнівів у незаконності прийнятої слідчим постанови про зупинення досудового розслідування.

Незважаючи на це у задоволенні вимог скаржника необхідно відмовити, оскільки досудовому розслідуванню притаманна динаміка. Правовідносини виникають, змінюються та припиняють свою дію.

Так, 09 липня 2015 року на підставі постанови слідчого досудове розслідування було зупинено.

Відповідно до ст. 282 КПК України, зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (встановлено місцезнаходження підозрюваного). Відомості про відновлення досудового розслідування вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

22 травня 2021 року ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) була розшукана та затримана, відтак досудове розслідування було відновлено, а постанова слідчого про зупинення досудового розслідування втратила чинність.

04 червня 2021 року, представники сторони захисту звернулись з вимогою до слідчого судді, тоді як оскаржувана постанова слідчого про зупинення досудового розслідування вже втратила чинність, тобто не існує чинного процесуального рішення, щодо якого заявлена вимога про його скасування.

Неможливо скасувати неіснуюче процесуальне рішення.

Тотожний правовий висновок розповсюджується на похідних вимоги скаржника: скасування постанови про оголошення в розшуку; зобов`язати видалити з інформаційних систем правоохоронних органів данні про розшук ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ). Неможливість задоволення похідних вимог полягає у тому, що особа розшукана, її місцезнаходження встановлено, припинено проведення пошукових заходів, н6е актуальна інформація про розшукану особу, постанова про розшук також втратила чинність. Крім цього, слідчий суддя не повинен втручатись у розшукову діяльність правоохоронних органів.

За результатами розгляду скарг постановляється ухвала про відмову в задоволенні скарги ( п. 4 ч. 2 ст.307 КПК України).

Керуючись ст. 280-282, 303, 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 щодо скасування постанови про оголошення розшуку, зупинення досудового розслідування, зобов`язати видалити з інформаційного порталу данні про розшук ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. ( ч. 3 ст. 309 КПК України).

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1