Справа № 303/6279/21
Провадження № 1-кс/303/1964/21
У Х В А Л А

11 серпня 2021 року м.Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 17 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000434 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, у відповідності до ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України.
Зазначене вище клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України. Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини з корисливим мотивом, з метою запобігти ризикам, зазначеним у пунктах 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Дане клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.
У судовому засіданні старший слідчий, прокурор клопотання підтримали посилаючись на доводи, викладені в клопотанні, просили його задоволити.
У судовому засіданні підозрюваний, захисник зперечили проти задоволення клопотання слідчого та просили застосувати до запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, оскільки підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень є необґрунтованою, підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені.
Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку старшого слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий судя приходить до наступного висновку.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням день та час у ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, тобто усвідомлюючи свої дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету, а саме незаконного збагачення за рахунок чужого майна, 16.06.2021 близько 07 години ОСОБА_5 зателефонував неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 з приводу зустрічі. Того ж дня, близько 07:40 години ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули до місця тимчасового проживання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме до гуртожитку ДПТНЗ "МПАЛ ім.М.Данканича", після чого, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у потерпілого, не перебуваючи з останнім у цивільно-правових відносинах, діючи умисно, з корисливих мотивів, висунув незаконну вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 600 гривень, на що ОСОБА_8 повідомив, що їх не має. Після відмови потерпілого надати їм грошові кошти, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розуміючи, що кошти потерпілий їм не на дасть, діючи з єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, відкрито відібрали від потерпілого мобільний телефон-смартфон марки «Самсунг М11», синього кольору з чорним чохлом, ІMEI №1 - НОМЕР_1 , ІMEI №2 - НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 , який в подальшому заклали у ПТ ломбард «Фінанс» за адресою: м.Мукачево, вул. Миру,12, на прізвище ОСОБА_9 , а виручені кошти витратили на власні потреби.
Крім того, ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 16.06.2021 близько 9.30 год., знаходячись неподалік від магазину АВС «Паланок», по вул.Тімірязева, у м. Мукачево, не припиняючи своїх дій на незаконне збагачення за рахунок чужого майна неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , під приводом повернення мобільного телефону висловили вимогу надати їм грошові коштів, а, в разі відмови, пригрозили мобільний телефон закласти в ломбард. Почувши відмову потерпілого надати грошові кошти, ОСОБА_7 , погрожуючи предметом, схожим на ніж, а ОСОБА_5 , погрожуючи предметом, схожим на перцевий балончик, висловили погрозу заподіяння шкоди неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , на що останній, побоюючись за своє життя, пішов у напрямку гуртожитку ДПТНЗ "МПАЛ ім. М.Данканича" з метою позики грошових коштів, однак, коли повернувся ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з мобільним телефоном потерпілого вже не було. ОСОБА_8 , з метою розшуку свого мобільного телефону марки «Самсунг М11», синього кольору з чорним чохлом, ІMEI 1 НОМЕР_1 , ІMEI 2 НОМЕР_2 з карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 , поїхав в центр м. Мукачево. На центральній зупинці маршрутних таксі, що по вул. Миру, навпроти будинку №13 приблизно о 12 годині потерпілого зустрів ОСОБА_5 , якому ОСОБА_8 передав кошти в сумі 250 гривень, після чого ОСОБА_5 провів потерпілого ОСОБА_8 в дворогосподарство загального користування, що за адресою: АДРЕСА_3 , де на них очікував ОСОБА_7 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне збагачення за рахунок чужого майна потерпілого у вигляді грошових коштів на суму 2000 гривень, ОСОБА_7 з метою отримання вказаних коштів застосував до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 насильство, яке виразилось у нанесенні одного удару тапкою в область лівої сторони обличчя, заподіявши при цьому фізичного болю. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , почувши знову відмову потерпілого надати їм грошові кошти у сумі 2000 грн., відвели неповнолітнього ОСОБА_8 в зарослі в кінці дворогосподарства загального користування, що по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 , з метою підкріплення спільної з ОСОБА_7 незаконної вимоги, направленої на вимагання грошових коштів у потерпілого, діючи умисно, наніс потерпілому три удари рукою, зажатою в кулак, в область потилиці та один удар в область грудної клітки, в результаті чого заподіяв неповнолітньому ОСОБА_8 фізичного болю. З цією ж метою, ОСОБА_5 ще раз висловив погрозу неповнолітньому потерпілому спричинити більш тяжкі тілесні ушкодження у разі не виконання його незаконних вимог надати їм грошові кошти у сумі 2000 грн., таким чином залякуючи потерпілого ОСОБА_8 більш серйозними наслідками. У результаті незаконних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 заподіяно матеріальної шкоди в розмірі 250 грн.
Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 214 КПК України внесено слідчим Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області 17 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000434 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України.
09 серпня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а тому обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільним.
Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування осіб, які поручилися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Доказів можливості внесення застави за ОСОБА_5 не надано.
Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимоги ч. 1 ст.183 КПК України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КК України.
Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У судовому засіданні слідчий та прокурор довели наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України, за вчинення яких може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду зважаючи на вид та строк покарання, який йому загрожує у разі доведеності його вини; незаконного впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни показів або відмови від своїх показів, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі те, що підозрюваний ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 89 КК України визнається таким, що немає судимості, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога КНП «Мукачівська ЦРЛ» не перебуває.
Матеріали клопотання слідчого не містять достатніх доказів, які б вказували на безумовну необхідність обрання міри запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою. Прокурором, слідчим належно не мотивовано, чому більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.
Мотиви щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така позиція узгоджується з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, згідно якої тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.
Одночасно слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні у справі "Харченко проти України" (у справах "Третьяков проти України" та "Єлоєв проти України") зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного враховую вимоги ст. ст. 5-6 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Ст.5 п.1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини вказує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише
тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно вимог ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Старшим слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
На підставі зазначеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що згідно ч. 4 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_5 слід застосувати в межах строку досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме: у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 198, 372, 376 КПК України,

П о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого відділу Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на строк по 08 жовтня 2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою;
- цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;
- носити електронний засіб контролю.
Обов`язки покладаються на підозрюваного ОСОБА_5 на строк по 08 жовтня 2021 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Роз`яснити підозрюваному, що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного при обранні запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1