Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/240/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000490 від 27 червня 2018 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2020 року яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маловодяне Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-29 червня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-07 березня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст..71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

-13 травня 2019 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст..71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_8 , за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2019 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 2145 грн.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання, вказуючи на те, що при призначенні покарання суд в повній мірі не врахував щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває та думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнано винуватими у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, при слідуючих обставинах.
Так, 03 червня 2018 року, близько 22 год., обвинувачений ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі ОСОБА_9 марки ''ВАЗ 2106'', який не знав про злочинні наміри обвинуваченого, приїхали до ДП ''Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат окислених руд'', яке розташоване в с.Маловодяне, Долинського району Кіровоградської області. ОСОБА_8 , маючи вільний доступ, потрапив на територію ДП ''Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат окислених руд'', яка була огороджена частково, де з вантажного автокрану ''ЗИЛ 133'' за допомогою гумової шланги та пластикових каністр з баку вказаного автомобіля повторно, таємно викрав 100 л дизельного пального.
З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2719 грн.
Крім того, 23 червня 2018 року, близько 22 год., обвинувачений ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі ОСОБА_9 марки ''ВАЗ 2106'', який не знав про злочинні наміри обвинуваченого, приїхали до ДП ''Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат окислених руд'', яке розташоване в с.Маловодяне, Долинського району Кіровоградської області. ОСОБА_8 , маючи вільний доступ, потрапив на територію ДП ''Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат окислених руд'', яка була огороджена частково, де з вантажного автокрану ''ЗИЛ 133'' за допомогою гумової шланги та пластикових каністр з баку вказаного автомобіля повторно, таємно викрав 100 л дизельного пального.
З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2706 грн.
Крім того, 25 червня 2018 року, близько 22 год., обвинувачений ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на автомобілі ОСОБА_9 марки ''ВАЗ 2106'', який не знав про злочинні наміри обвинуваченого, приїхали до ДП ''Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат окислених руд'', яке розташоване в с.Маловодяне, Долинського району Кіровоградської області. ОСОБА_8 , маючи вільний доступ, потрапив на територію ДП ''Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат окислених руд'', яка була огороджена частково, де діючи повторно, таємно викрав 12 кисневих балонів ємкістю на 6 кг, які були порожні, акумуляторну батарею ACDC 190 Ач EN1100А, акумуляторну батарею ACDC 190 Ач EN1100, акумуляторну батарею ISTOK 190 Ач EN1150А.
З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 16227 грн.
Заслухавши доповідача, в дебатах адвоката ОСОБА_7 , яка уточнила апеляційні вимоги та просила суд призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки та остаточне покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав уточнені вимоги захисника та просив суд їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в апеляційній скарзі адвокатом не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом проникнення до приміщень, заволодів майном потерпілого ОСОБА_10 , яким розпорядився на свій власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди.

Як пояснив ОСОБА_8 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладені у вироку суду не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, його особу, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання суд визнав його щире каяття.

Обставин, які обтяжують ОСОБА_8 покарання судом не встановлено.

Підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, суд не знайшов і дійшов до висновку про те, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

На спростування доводів обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо призначення йому надто суворого та несправедливого покарання, колегія суддів відмічає, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.
Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних, корисливих злочинів, знов вчинив нетяжкий кваліфікуючий злочин проти власності, ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, завдану шкоду не відшкодував.

З урахуванням характеру, ступеню тяжкості та суспільної небезпечності, вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також його особи, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а також думки потерпілого ОСОБА_10 , який не наполягав на суворості покарання та залишив міру покарання на розсуд суду, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про те, що ОСОБА_8 , як особа представляє суспільну небезпеку для оточуючих, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах реальної ізоляції від суспільства.

Крім того вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі, згідно санкції ч.2 ст.185 КК України є достатнім та справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Достатніх та обґрунтованих підстав для призначення ОСОБА_8 менш суворого покарання, про що просить захисник в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає і таких даних ні ОСОБА_8 ні його захисником, під час перегляду справи, не представлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про те, що суд при призначенні покарання, не достатньо врахував особу ОСОБА_8 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, по суті спростовуються змістом оскаржуваного вироку, а тому колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_8 менш суворого покарання не вбачає.

Більш того, за вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2019 року ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст..71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, а тому призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді 4 років 2 місяців, на думку колегії суддів, не може вважатися суворим та несправедливим.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2020 року в кримінальному провадженні № 0000490 від 27 червня 2018 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, у той же строк з дня її вручення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4