УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000585, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000585, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку 06.05.2021 року автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , біля корпусу 2, а саме: - 1 пару тканевих рукавиць; - панаму з написом «Converse»; - транспортний засіб марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000585, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що 17.02.2021 року, приблизно 0 01 год. 40 хв., за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, 32-Б, невстановлена особа вчинила умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу автомобіля марки Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_2 , з індивідуальним номерним знаком НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , чим заподіяла майнову шкоду останньому в особливо великих розмірах.
06.05.2021 року слідчим на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2021 року було проведено обшук автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , біля корпусу 2,в ході якого виявлено та вилучено: - 1 пару тканевих рукавиць; - панаму з написом «Converse»; - транспортний засіб марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 06.05.2021 року вищезазначене майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, на даний час у органу досудового розслідування виникла необхідність в накладені арешту на вилучене майно з метою подальшого його збереження як речового доказу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому викладених.

Власник тимчасово вилученого майна та його захисник в судовому засіданні згідно наданих письмових заперечень просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки воно є необґрунтованим та суперечить вимогам чинного законодавства.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшов висновку про наступне.

Так, СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000585, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
15.04.2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0000585 від 17.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, задоволено частково та надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, VIN номер « НОМЕР_4 », 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відшукування та вилучення електронних носіїв інформації, засобів зв`язку, якщо на них міститься інформація щодо організації умисного знищення чужого майна, вогненебезпечні та вибухонебезпечні речовини, зокрема легкозаймисті рідини бензин, гас, ацетон, метанол, метиловий ефір, гальмівна рідина, сірковуглець, ефіри, органічні розчинники та інші компоненти, а також тканеві вироби, ганчірки, пляшки та інші паливно-мастильні матеріали, що використовувались при вчиненні злочину.

Згідно протоколу обшуку від 06.05.2021 року слідчим під час обшуку автомобіля Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 ,виявлено та вилучено: - 1 пару тканевих рукавиць; - панаму з написом «Converse»; - транспортний засіб марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього.

Як вбачається з матеріалів клопотання, накласти арешт на вказане майно необхідно з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Вказана засада кримінального провадження в силу статті 9 КПК України полягає в обов`язку слідчого, прокурора, слідчого судді під час кримінального провадження неухильно дотримуватися вимог, зокрема, Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном можуть бути речі, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та (або) зберегли на собі його сліди.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час огляду, що в силу ч. 5 ст. 171 КПК України покладає на слідчого або прокурора обов`язок звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 06.05.2021 року вищезазначене майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).
Також, з метою дотримання принципу верховенства права, органи влади повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання та збереження доказів, які стосуються події злочину. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Зазначені усталені принципи були висловлені, у тому числі, у справах: «Холодков і Холодкова проти України» (заява 29697/08, рішення від 07.05.2015), «Сердюк проти України» (заява 61876/08, рішення від 12.03.2015), «Мащенко проти України» (заява №42279/08, рішення від 11.06.2015).
Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Так, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 від 17.02.2021 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі та відчуження майна, яке постановою слідчого від 06.05.2021 року визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 06.05.2021 року під час проведення обшуку автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , біля корпусу 2, а саме: - 1 пару тканевих рукавиць; - панаму з написом «Converse».

Водночас, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено, що транспортний засіб марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього, мають доказове значення у кримінальному провадженні № 0000585 від 17.02.2021, у зв`язку з чим в цій частині клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000585, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку автомобіля «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , біля корпусу 2, а саме на:

- 1 пару тканевих рукавиць;

- панаму з написом «Converse».

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1