КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0002189, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, в останнє Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, зареєстрованого АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 та за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначенойому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-хроків позбавлення волі, а за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3-х років та 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 3 (тьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, повторно вчинив умисні корисливі злочини проти власності за наступних обставин.

Так, 01 березня 2019 року, близько о 18 год. 10 хв., обвинувачений ОСОБА_8 з метою таємного, повторного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в приміщення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , звернув свою увагу на приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та вважаючи, що в середині кафе можуть знаходитись підсобні приміщення з особистими речами працівників, які знаходяться на робочій зміні, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 01 березня 2019 року, о 18 год. 17 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 35/1, зайшов до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого шляхом відкриття зачинених дверей таємно проник до підсобного приміщення де звернув свою увагу на чоловічу куртку, яка висіла на вішалці в підсобному приміщенні. Переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи збагатитись за рахунок викрадення чужого майна таємно витягнув з кишені даної куртки гаманець, з якого вийняв грошові кошти в сумі 4200 грн., тим самим повторно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 завдавши останньому матеріального збитку на загальну суму 4200 грн. та з метою приховання своїх злочинних дій перед потерпілим, повернув гаманець без грошових коштів назад до кишені вказаної куртки, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 05 березня 2019 року близько о 18 год. 50 хв., обвинувачений ОСОБА_8 , з метою таємного повторного викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у приміщення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , звернув свою увагу на приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 »та вважаючи, що в середині кафе можуть знаходитись підсобні приміщення з особистими речами працівників, які знаходяться на робочій зміні, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаногоз проникненням у приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_8 05 березня 2019 року, о 19 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 35/1, зайшов до кафе «Пирогова Николай», після чого шляхом відкриття зачинених дверей таємно проник до підсобного приміщення, де звернув свою увагу на чоловічу куртку, яка висіла в підсобному приміщенні, та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи збагатитись за рахунок викрадення чужого майна таємно витягнув з кишені даної куртки гаманець, який матеріальної цінності не становить, в якому знаходились посвідчення водія, картка ПАТ КБ «Приват Банк» та дисконтна картка мережі АЗС «КЛО» виданих на ім`я ОСОБА_10 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, а також грошові кошти в сумі 450 гривень.
В цей час дії обвинуваченого ОСОБА_8 були помічені співробітником кафе та в подальшому останнього було затримано, у зв`язку з чим він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.
А всього обвинувачений ОСОБА_8 намагався повторно, з проникненням в приміщення, таємно викрасти чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 450 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України або направити кримінальне провадження на додаткове розслідування, де він зможе довести свою невинуватість.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що 01 березня 2019 року він приблизно о 17 годині зайшов до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » до підсобного приміщення з метою заробити грошей, почавши у них працювати. Він бачив куртку чорного кольору, але пройшов поряд з нею, так нічого і не зробивши, вийшов з ресторану та пішов своє дорогою. 05 березня 2019 року він знову прийшов до вказаного ресторану, а там на нього вже чекали троє людей та ще й з ножем в руці, яким погрожували, викликали поліцію і його відвезли до райвідділу де його почали підозрювати у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, які просили пом`якшити призначене судом покарання шляхом застосування положень ст. 69 КК України, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на відсутність правових підстав для застосування ст. 69 КК України, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0002189 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням мотивів та підстав його ухвалення.
Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, з точки зору його законності та обґрунтованості, колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 та при ухваленні вироку, судом були дотримані.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, суд першої інстанції, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження та за встановлених фактичних обставин, за яких ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, дійшов висновку про його винуватість у таємному викраденні чужого майна(крадіжка), вчиненому повторно, з проникненням в інше приміщення, а також у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням в інше приміщення, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його вол.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України повністю підтверджується доказами, які були досліджені під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 ,який в суді першої інстанції зазначив, що 01 березня 2019 року працював у кафе «Пирогова Николай», що за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 35/1, повісив в куртку у підсобному приміщенні та пішов працювати, ввечері прийшов додому, гаманець не діставав, в магазині побачив що гроші зникли. Наступного дня приїхав на роботу, де з іншими працівниками переглянули відео з камер відеоспостереження тапобачили, що саме обвинувачений ОСОБА_8 вкрав його грошові кошти;

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 який в суді першої інстанції зазначив, що 05 березня 2019 року працював у кафе «Пирогова Николай», що за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 35/1 побачив обвинуваченого ОСОБА_8 у підсобному приміщенні,який намагався викрасти грошові кошти з гаманця, проте не встигцього зробити, оскільки був затриманий;
- протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 березня 2019 року, у яких потерпілі зафіксували час та місце викрадення грошових коштів та іншого належного їм майна;
- протоколом огляду місця події від 05 березня 2019 року, яким встановлено місце вчинення злочину - приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 ;
- протоколом огляду відеозаписів місця події від 06 березня 2019 року та 07 березня 2019 року при відтворенні яких зафіксовані обставини вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 вказав на фото обвинуваченого ОСОБА_8 , як на чоловіка, який намагався здійснити крадіжку його особистих коштів з кишені куртки у підсобному приміщенні;
- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 14 беерзня 2020 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав одяг, у який був одягнутий обвинувачений ОСОБА_8 при здійсненні незакінченного замаху на вчинення крадіжки його особистих коштів;
- даними протоколу огляду від 14 березня 2019 року, а саме куртки чорного кольору та шапки темного кольору, що були вилученні у обвинуваченого ОСОБА_8 та який був впізнаний потерпілим ОСОБА_10 ;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06 березня 2020 року, згідно якого обвинуваченого ОСОБА_8 було затримано як особу, яку застали під час вчинення злочину, а також безпосередньо після вчинення злочину.
Вказані докази, суд першої інстанції обгрунтовано визнав належними та допустимими доказами, оскільки отримані вони були в порядку встановленому кримінальним процесуальним кодексом України, які у розумінні ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів, сукупність яких дала можливість суду дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів відмічає наступне. Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 65 КК України визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року«Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 8 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, стадії вчинення цих злочинів, один з яких є незакінченим, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимою особою, його молодий вік, а також те, що останній не одружений не працює, не має постійного місця проживання, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин.

Отже, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення останньому покарання у виді позбавлення зач. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, оскільки саме таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Свої висновки в цій частині, суд першої інстанції достатньо обґрунтував, з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі і підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання несправедливим через його суворість, не вбачає, а тому вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо застосування до нього положень ст. 69 КК України або, як він зазначає умовного покарання.
Не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону України і вимоги апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо направлення кримінального провадження на досудове розслідування.
За викладеним, колегія суддів вважає вирок суду стосовно ОСОБА_8 законним та обгрунтованим, покарання необхідним й достатнім для його виправлення, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року, у кримінальному провадженні № 0002189, стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3