Справа № 761/1017/21
Провадження №1-кп/761/1942/2021
В И Р О К
іменем України

10 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002643 від 13.12.2020, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чирчик Ташкентської області Республіки Узбекистан, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

19.06.2012 Чорноморським районним судом АР Крим за 3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 15.11.2019 по відбуттю строку покарання,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

13.12.2020, приблизно o 11 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_2 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ФОП « ОСОБА_5 ».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_2 , 13.12.2020, приблизно o 11 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », попрямував до відділу з продажу чоловічого взуття. В подальшому, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони несуть таємний характер, ОСОБА_2 , взяв з полиці 1 (одну) пару чоловічих чобіт М75-6С, артикул 008102650, вартістю 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп. (без ПДВ) та одягнув на себе. З метою приховання кримінального проступку, під виглядом добросовісного покупця, ОСОБА_2 поклав до полиці свої чоботи.

В подальшому, ОСОБА_2 , не заплативши за товар, вважаючи, що залишився непоміченим, попрямував до виходу з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з викраденим майном, який належить ФОП « ОСОБА_5 », з метою закінчити вчинюваний ним корисливий проступок та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Проте довести свій умисел до кінця ОСОБА_2 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були помічені та припинені співробітниками охорони магазину.

А всього, ОСОБА_2 вчинив замах на таємне повторне викрадення чужого майна на загальну суму 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп. (без ПДВ), що належить ФОП « ОСОБА_5 ».

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та розповів про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті. Так, ОСОБА_2 пояснив, що 13.12.2020, приблизно o 11 год. 30 хв., він знаходився в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 21, де на взяв з полиці одну пару чоловічих чобіт та одягнув на себе, а свої чоботи поклав до полиці. В подальшому, не заплативши за товар, він попрямував до виходу з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де був затриманий співробітниками охорони магазину. Перелік та вартість викраденого не оспорює.
Обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, а також просив суд суворо його не карати. Пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі за вироком у 2019 році більше кримінальних правопорушень не здійснював, весь час працював неофіційно.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, повторно, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ступінь реалізації злочинного наміру, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу, те, що він раніше судимий, з моменту відбуття покарання за попереднім вироком минуло близько двох років, інших кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_2 не зареєстровано, він має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, однак постійно підробляє, стан його здоров`я. Також судом враховується, що завданий збиток відшкодовано.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд відносить щире каяття, відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, та ступінь його реалізації, дані про особу обвинуваченого, який хоча раніше судимий, однак з часу відбуття покарання минуло близько двох років, за цей час інших злочинів не вчиняв, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, неофіційно працює, стан його здоров`я, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, який свій вчинок засуджує та запевняє, що зробив для себе належні висновки, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винним за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: 1 (одну) пару чоловічих чобіт М75-6С, артикул 008102650, яку передано на відповідальне зберігання потерпілому повернути у розпорядження потерпілого, диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, який зберігається при матеріалах кримінального провадження №0002643 від 13.12.2020 залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1