ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/79/21 Справа № 705/4281/20 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.181 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора ОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бійський, Зональний район, Атлайський край, Росія, громадянина України, із середньою освітою одруженого, директора ТОВ «Сернік і КО», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 29.01.2021, включно, з забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 год. до 06-00 год. наступного дня та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

24 грудня 2020 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся прокурор Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу домашнього арешту в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000903 від 28.10.2020, щодо ОСОБА_8 .

Клопотання прокурор обґрунтував тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2020 в світлий час доби, приблизно о 13 год. 45 хв., водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «RenaultKangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автомобільної дороги «Київ-Одеса» з боку м.Київ у бік м.Одеса у м.Умань Черкаської області, де поблизу правого краю проїзної частини водій ОСОБА_8 зупинився.

В цей це час, попереду від вказаного транспортного засобу в зустрічному із ним напрямку рухався пішохід ОСОБА_10 . Водій ОСОБА_8 маючи можливість спостерігати за рухом пішохода ОСОБА_10 , який рухався в напрямку траєкторії його руху, відновив свій рух в напрямку вул.Київська у м.Умань.

В ході подальшого руху водій ОСОБА_8 , маючи можливість стежити за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну, проявив неуважність до дорожньої обстановки, маючи можливість виявити та спостерігати рух пішохода ОСОБА_10 , який рухався на проїзній частині, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив вимоги п.п.1.5., 1.7., 2.3. б) та 10.1. ПДР України, згідно яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху…не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-«1.7. Водії … зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності»;

-«2.3. б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-«10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_8 допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_10 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння черепа (перелом потиличної кістки справа з переходом на піраміду скроневої кістки, клиновидну кістку), забою, розтрощення головного мозку важкого ступеня, субдуральної гематоми зліва, САК, забою м`яких тканин голови, які відповідно до наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.10.1. ПДР України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_10 , тяжкого тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.

28.10.2020 відомості по даному факту було внесено до ЄРДР за № 0000903, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

28.10.2020 було встановлено особу, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив вказаний злочин.

28.10.2020 ОСОБА_8 , працівниками поліції Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 .

29.10.2020 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

30.10.2020 ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2020 клопотання прокурора задоволено, продовжено строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_8 , заборонено йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22-00 год. до 06-00 год. наступного дня та покладено на підозрюваного ОСОБА_8 додаткові процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при цьому санкцією вказаної частини статті передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з додатковими видами покарання.

Одночасно слідчим суддею зазначено, що в ухвалі суду від 30.10.2020 слідчим суддею встановлено наявність ризиків, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, так як суворість покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що може бути визнане обвинуваченим більш небезпечними ніж переховування та втеча.

На даний час, суду не доведено, що такі ризики відпали чи обставини справи змінились таким чином, що необхідність у застосуванні запобіжного заходу перестала існувати. Відтак суд вважав, що такий строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити на два місяці з врахуванням того, що дане кримінальне провадження розглядом не завершено і по справі існує ряд процесуальних дій, які суду необхідно вчинити.

При цьому, слідчим суддею відхилено доводи захисника щодо відсутності будь-яких ризиків, визначених ст.177 КПК України, так як ризики, визначені в ст.177 КПК України судом встановлено, про що зазначено вище.

Крім того, слідчим суддею зазначено, під час розгляду клопотання також доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання встановлених ризиків та забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважаючи її необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 28.12.2020 та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 відмовити.

Апеляційні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_8 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у порядку передбаченому КПК України, тому він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000903 від 28.10.2020, а тому вважає, що звернення прокурора з клопотанням стосовно особи, яка у встановлений КПК спосіб не набула статусу підозрюваного, чинним КПК не передбачено, тому підстави для задоволення такого клопотання відсутні.

Зазначила, що у клопотанні прокурора, наведено лише мету застосування запобіжного заходу попередження можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, і не наведено жодного доказу ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КК України, про які вказує прокурор у своєму клопотанні.

Крім того, апелянт вважає, що прокурором був пропущений строк звернення до суду із вказаним клопотанням, оскільки термін дії ухвали від 30.10.2020 закінчується 28.12.2020, тому дане клопотання повинно бути подане до суду не пізніше 23.12.2020, сторона захисту та підозрюваний отримали вказане клопотання 24.12.2020 о 12 год. 10-15 хв.

Також апелянт звертає увагу, на те, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 протягом двох місяців не було призначено відповідних експертиз та непроведені процесуальні відповідні дії. Вважає, що вирішуючи питання щодо доцільності повторного обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги адвокат ОСОБА_7 послалась на практику Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Відповідно до положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_8 під домашнім арештом, вказаних вимог закону дотримався у повному обсязі.

Продовжуючи ОСОБА_8 строк тримання під домашнім арештом, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при цьому санкцією вказаної частини статті передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з додатковими видами покарання.

Також слідчим суддею враховано, що в ухвалі суду від 30.10.2020 слідчим суддею встановлено наявність ризиків, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, так як суворість покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що може бути визнане обвинуваченим більш небезпечними ніж переховування та втеча. Тоді як на даний час, суду не доведено, що такі ризики відпали чи обставини справи змінились таким чином, що необхідність у застосуванні запобіжного заходу перестала існувати. Відтак суд вважав, що такий строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити на два місяці з врахуванням того, що дане кримінальне провадження розглядом не завершено і по справі існує ряд процесуальних дій, які суду необхідно вчинити.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді про те, що судом встановлені ризики, визначені ст.177 КПК України, та те, що під час розгляду клопотання прокурора доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання встановлених ризиків та забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Крім того, в ході апеляційного розгляду судом також встановлена наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому колегія суддів вважає, що зазначені стороною обвинувачення в клопотанні ризики, суду доведені.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя ретельно перевірив доводи прокурора, викладені в його клопотанні, про доцільність продовження строку тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під домашнім арештом.

Крім того, слідчим суддею крім норм національного законодавства, також враховано конкретні обставини кримінального провадження, характер та обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Продовжений щодо підозрюваного ОСОБА_8 , строк тримання під домашнім арештом, також колегія суддів вважає достатнім з врахуванням стану здоров`я останнього.

Враховуючи вищевикладене, неспроможними є доводи захисника ОСОБА_8 - ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження (а.с.28 (зворотній бік)).

Неприйнятними є доводи апелянта, що у клопотанні прокурора не наведено жодного ризику, передбаченого п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КК України, про які вказує прокурор у своєму клопотанні, так як продовжуючи підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під домашнім арештом, застосований ухвалою слідчого судді від 30.10.2020, слідчим суддею в повній мірі враховано вимоги ст.ст.177, 178 КПК України.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги вагомість доказів про вчинення підозрюваним даного злочину, тяжкість покарання, стан здоров`я підозрюваного, його працевлаштованість, наявність постійного місця проживання, одруженого, маючого дітей, тобто, наявність стійких соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 також посилається на те, що прокурором був пропущений строк звернення до суду із вказаним клопотанням, оскільки термін дії ухвали від 30.10.2020 закінчується 28.12.2020, тому дане клопотання повинно бути подане до суду не пізніше 23.12.2020, сторона захисту та підозрюваний отримали вказане клопотання 24.12.2020 о 12 год. 10-15 хв.

В свою чергу, колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта не є самостійною підставою для скасування законно рішення слідчого судді, а тому вони не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене суд вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження та встановленими в ході судового розгляду обставинами.

Суд апеляційної інстанції вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим. Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст.ст.181, 193, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2020 року, якою щодо ОСОБА_8 , продовжено строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 29.01.2021, включно, з забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 год. до 06-00 год. наступного дня та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді