Справа № 344/7604/21
Провадження № 1-кс/344/2984/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202 від 17.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого покликався на те, що 14.05.2021 в обідній період часу ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 , з метою розпивання алкогольних напоїв прийшов до недобудови, що за адресою АДРЕСА_1 , де на той час перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Цього ж дня, близько 19.00 години, коли зазначені особи знаходились у недобудові та розпивали спиртне, у приміщення незавершеного будівництва зайшли ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 , які разом продовжили вживати алкоголь.

В ході розпиття спиртного між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт. У даний конфлікт втрутився ОСОБА_5 та почав кулаками рук наносити ОСОБА_11 в область голови та тулубу тілесні ушкодження, однак ОСОБА_7 припинив даний конфлікт та ОСОБА_11 втік із приміщення даного будинку на вулицю.

Після чого, до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_12 , який мав на меті з`ясувати причини побиття ним ОСОБА_11 , що обурило

ОСОБА_5 , і між ними виник конфлікт.

У ході конфлікту, ОСОБА_5 , діючи на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, будучи обуреним поведінкою ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , вирішив вбити їх.

З цією метою, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, став наносити серію ударів кулаками рук в область голови та тулубу ОСОБА_12 , від яких останній впав на землі.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 взяв до рук дерев`яну палицю, якою наніс цілеспрямовані удари в життєво-важливі ділянки тіла та голову ОСОБА_12 , спричинивши йому тілесні ушкодження від яких потерпілий помер на місці. Вчинивши вбивство ОСОБА_12 , ОСОБА_5 скинув його тіло у шахту ліфта.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя двох осіб, ОСОБА_5 вийшов із приміщення недобудови та направився в пошуках ОСОБА_11 .

Знайшовши ОСОБА_11 неподалік недобудови, ОСОБА_5 привів його до приміщення незавершеного будівництва та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій почав наносити йому цілеспрямовані удари у життєво-важливі ділянки тіла та голову, які спричиняв до настання смерті ОСОБА_11 . Після чого, тіло померлого ОСОБА_5 скинув у шахту ліфта, де уже знаходилось тіло ОСОБА_12 . З метою приховання своїх злочинних дій, ОСОБА_5 закидав тіла ОСОБА_11 та ОСОБА_12 будівельними відходами та мотлохом, після чого з місця події скрився.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_3 , непрацюючий, не одружений, раніше судимий.

17 травня 2021 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до указаного злочину, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема протоком огляду місця події від 17.05.2021, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_7 , протоколами огляду трупів, протоколом затримання ОСОБА_5 та іншими документами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, може переховуватись від органів слідства та/або суду;

- п.3 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, адреси проживання яких йому відомі;

- п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Слід врахувати, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, а тому застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Підозрюваний усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі незважаючи на покладені на нього обов`язки може покинути місце постійного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

З викладеного вище вбачається, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили клопотання задовольнити та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю визначення застави.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_13 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено слідчим суддею, 17 травня 2021 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а саме: протоком огляду місця події від 17.05.2021, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_7 , протоколами огляду трупів, протоколом затримання ОСОБА_5 та іншими документами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

п.1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину, може переховуватись від органів слідства та/або суду;

- п.3 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, адреси проживання яких йому відомі;

- п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Відтак, враховуючи зазначене, а також, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором доведено існування зазначених у клопотанні ризиків.

Крім того, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим доведено, що в даному кримінальному провадженні, враховуючи конкретні його обставини та інкриміновану ОСОБА_5 участь у кримінальному правопорушенні, стан підозрюваного ОСОБА_5 в момент його вчинення, наслідки даного правопорушення, щодо підозрюваного неможливим є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання тим ризикам, існування яких доведено в судовому засіданні.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження.

Необґрунтованим, на думку слідчого судді, є клопотання підозрюваного про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід, враховуючи конкретні обставини даного кримінального правопорушення, є таким, що не забезпечить відсутності вищенаведених ризиків та не сприятиме досягненню завдань кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

В результаті кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , наступила смерть потерпілих.

Вказана обставина враховується слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відтак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, наслідки злочину, вчинення таких дій у стані алкогольного сп`яніння, вважаю за необхідне не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , існування ризиків, які можуть перешкодити встановленню істини в даному кримінальному провадженні, відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 16 липня 2021 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено і підписано 19.05.2021 року.