печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагорняни Тернопільської області, громадянина України, одруженого, на утриманні якого знаходяться двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що першом відділом Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0001124 від 15.11.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в зв`язку з чим на даний час існують ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків інших підозрюваних експертів спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання мотивуючи тим, що стороною обвинувачення не доведені мета застосування такого суворого запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, просив врахувати особу підозрюваного, його належну процесуальну поведінку, міцні соціальні зв`язки, також на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та батько похилого віку, просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою. Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно абзацу 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, в Україні з 18.03.2014 розпочався особливий період, який діє по даний час.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_4 проходив військову службу в Збройних Силах України з 1996 року.

Військову присягу на вірність українському народові ОСОБА_4 прийняв 07.09.1996 та, 21.04.2010 уклав черговий контракт з Міністерством оборони України строком на 5 (п`ять) років про проходження військової служби у Збройних Силах України, який в подальшому на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 №15/2015, продовжено до закінчення особливого періоду та прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 17.05.2016 № 92 ОСОБА_4 наказом першого заступника Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 14 квітня 2016 року № 115 призначено на посаду начальника відділення спеціального розмінування.

Як військовослужбовець Збройних Сил України, згідно укладеного контракту, прийнятої присяги та вимог ст.ст. 11, 16, 59, 120, 126, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затвердженого Законом України

№ 548-XIV від 24.03.1999), ОСОБА_4 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно взяв на себе передбаченні ними зобов`язання, зокрема: проходити військову службу відповідно до вимог, визначених законодавством, свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків; стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин; забезпечувати дотримання військовослужбовцями відділення правил безпеки під час користування зброєю і технікою, її обслуговування, заходів з безпеки на заняттях (стрільбах, навчаннях), під час ремонтних та господарських робіт.

Так, на підставі розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗС України від 23.03.2017 №38 Щодо визначення основних завдань з організації ліквідування наслідків пожежі у військовій частині НОМЕР_2 начальником Озброєння ЗС України організовано виконання першочергових заходів щодо локалізації району пожежі, гасіння осередків пожежі, яку було локалізовано 30.03.2017, розгортання оперативної групи для оперативного збору та узагальнення інформації, постійного моніторингу ходу локалізації пожежі і ліквідації наслідків, а також підпорядковано оперативну групу для координації та управління з питань розмінування території військової частини НОМЕР_2 .

З 29.03.2017 на виконання окремого доручення першого заступника начальника Генерального штабу ЗС України від 27.03.2017 №343/1/2228 створено оперативну групу для координації та управління з питань розмінування території військової частини НОМЕР_2 .

На виконання зазначених наказів, доручень та, у відповідності до наведених вище наказів, командир військової частини НОМЕР_1 , з метою виконання завдань з очищення від вибухонебезпечних предметів (далі ВНП) видав наказ по стройовій частині № 72 від 04.04.2019 про відрядження начальника відділення спеціального розмінування майора ОСОБА_4 з 05.04.2019 по 04.05.2019 у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , з подальшим підпорядкуванням командиру вказаної військової частини та, на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 90 від 03.05.2019, № 112 від 03.06.2019, № 130 від 01.07.2019, № 153 від 31.07.2019, № 176 від 30.08.2019, № 198 від 01.10.2019, № 199 від 02.10.2019, № 219 від 31.10.2019 майор ОСОБА_4 до 29.11.2019 перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.11.2019 № 1251 «Про організацію очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів 15 листопада 2019 року» та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.11.2019 № 1252 «Про організацію знищення вибухонебезпечних предметів 15 листопада 2019 року» для виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів, що візуально виявляються на поверхні грунта, а також, для виконання робіт зі знищення вибухонебезпечних предметів залучено, окрім інших командира загону розмінування майора ОСОБА_4 .

Крім того, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.11.2019 № 1251 «Про організацію очищення місцевості від вибухонебезпечних предметів 15 листопада 2019 року», з метою якісного виконання завдань з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів на технічній території військової частини НОМЕР_2 залучено 14 груп розмінування.

Так, окрім інших груп з розмінування, у виконанні вищевказаного наказу приймали участь групи №№ 1,3,9. До складу групи розмінування № 1 включені: командир групи - майор ОСОБА_4 , старший сапер сержант ОСОБА_8 сапер-солдат ОСОБА_9 , водій-сапер - старший солдат ОСОБА_10 очищення території (квадрат 19-J); до складу групи розмінування № 3 включені: командир групи прапорщик ОСОБА_11 , старший сапер молодший сержант ОСОБА_12 , сапер старший солдат ОСОБА_13 , водій-сапер старший солдат ОСОБА_14 очищення території (квадрат 17-F); до складу групи розмінування № 9 включені: командир групи лейтенант ОСОБА_15 , старший сапер старший солдат ОСОБА_16 , водій-сапер молодший сержант ОСОБА_17 очищення території (квадрат 13-J).

Для перевезення вибухонебезпечних предметів, з числа особового складу, залучено водія на автомобілі КАМАЗ 43105 в/н НОМЕР_3 старшого солдата ОСОБА_18 .

Разом із тим, 15.11.2019 майор ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.11.2019 № 1251 призначений командиром групи розмінування №1, який під час виконання службових обов`язків зобов`язаний: слідкувати за суворим дотриманням заходів безпеки при виконанні завдань з розмінування (очищення) місцевості, завантаження та розвантаження вибухонебезпечних предметів; суворо дотримуватись встановленого порядку організації робіт; встановлювати категорію небезпеки вибухонебезпечних предметів; постійно знаходитись на ділянці дії групи.

Відповідно до функціональних обов`язків, затверджених 02.04.2019 Начальником інженерних військ ЗСУ начальником Центрального управління інженерного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , майор ОСОБА_4 , перебуваючи на посадах командира загону розмінування військової частини НОМЕР_2 та командира групи розмінування № НОМЕР_4 , підпорядковується старшому оперативної групи координації та управління з питань розмінування і є прямим начальником усього особового складу загону. Відповідає у тому числі за організацію і стан пожежної безпеки, а також підтримання заходів безпеки під час виконання завдань. Крім того, зобов`язаний безпосередньо керувати діяльністю підлеглих груп з виявлення, знешкодження, транспортування і знищення вибухонебезпечних предметів та їх елементів; здійснювати постійний контроль за якістю виконання покладених |завдань і дотримання правил безпеки; періодично перевіряти справність і підтримання в повній бойовій готовності техніки, технічних засобів та іншого майна, необхідного для виконання покладених завдань. Про виявлену нестачу (втрати), псування, розкрадання майна останній повинен негайно доповідати старшому оперативної групи управляння та координації з питань розмінування; своєчасно організовувати забезпечення виконання поставлених завдань всіма видами постачання, необхідними засобами і майном.

Тобто, майор ОСОБА_4 повинен був особисто перебувати при проведенні робіт групою розмінування № 1 у встановленому квадраті і здійснювати керівництво її діями та контролювати дотримання заходів з безпечного виконання робіт.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир (начальник), у тому числі командир загону розмінування військової частини НОМЕР_2 , командиром групи розмінування № 1, посади які у вказаний вище період обіймав ОСОБА_4 , особисто відповідає за стан і збереження озброєння, бойової та іншої техніки та зобов`язаний серед іншого, організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна роти від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження, організовувати правильну експлуатацію, збереження озброєння, техніки.

Згідно з приписами п. 1 Примітки до статті 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Таким чином, майор ОСОБА_4 , будучи командиром загону розмінування військової частини НОМЕР_2 та командиром групи розмінування № НОМЕР_4 , тобто будучи військовим (прямим) начальником усього особового складу інженерної служби є військовою службовою особою, а також будучи особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, є військовою службовою особою, тобто спеціальним суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

За вимогами ст. 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Проте, майор ОСОБА_4 , являючись військовою службовою особою, всупереч зазначених вимог законодавства, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи із злочинною недбалістю, вчинив недбале ставлення до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону праці», працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно п. 3.6 «Положення про порядок допуску військовослужбовців Збройних Сил України до самостійного виконання робіт та організацію виконання разових робіт в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони № 476 від 26.12.2000, особи, що залучаються до проведення робіт з підвищеною пожежною небезпекою (вогневі роботи), повинні до початку роботи пройти навчання з пожежно-технічного мінімуму.

Відповідно до п. 5.7 «Інструкції про порядок виконання робіт з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів», затвердженої Наказом Генерального штабу ЗС України № 1 від 08.01.2014 (далі - Інструкція), вилучати та транспортувати до місця знищення дозволяється лише вибухонебезпечні предмети, що відносяться до 1 категорії небезпеки. Вилучення вибухонебезпечних предметів вагою до 50 кг проводиться виключно дистанційними засобами. Такими засобами є волокуша та трос з петлею (кішкою або двохпалим гаком).

Згідно п. 16.2 Інструкції, призначений для виконання завдань з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів особовий склад зобов`язаний: знати будову та принцип дії вибухонебезпечних предметів, правила поводження з ними, а також умови, що спричиняють їх вибух; знати і дотримуватись заходів безпеки під час виконання завдань з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів; знати завдання, місце, порядок, правила його виконання; мати практичні навички з виявлення та знищення вибухонебезпечних предметів.

Відповідно до п. 16.3 Інструкції, особовий склад, який залучається до виконання цих завдань, несе повну відповідальність за дотримання заходів безпеки, правильність організації, високу якість виконання завдань та дотримання встановленого порядку.

Згідно п. 16.10 Інструкції, протягом усього періоду виконання завдання командири груп (відділень, загонів) розмінування знаходяться на ділянках своїх підрозділів, безпосередньо керують діями підлеглих, контролюють дотримання ними заходів безпеки.

Відповідно до п. 16.11 Інструкції, з метою запобігання інцидентів з вибухонебезпечними предметами у районі виконання завдань, забезпечується загальне керівництво з боку командира групи (відділення, загону) розмінування за всім ходом робіт. За необхідності, порядок проведення робіт узгоджується з командирами сусідніх груп (відділень, загонів) розмінування, які виконують завдання в районі небезпечної зони розльоту осколків вибухонебезпечних предметів, що знищуються.

Пунктами 4.2, 4.7, 5.3 Інструкції командиру групи розмінування під час виконання завдань розмінування місцевості та знищення вибухонебезпечних предметів, затвердженої Начальником інженерних військ ЗСУ начальником Центрального управління інженерного забезпечення від 02.04.2019, регламентовано правильно визначати категорію небезпеки ВНП та прийняти рішення на знешкодження та (або) знищення можливо тільки за умови детального знання командиром групи (відділення, загону) розмінування будови, тактико-технічних характеристик, принципу дії боєприпасів і в першу чергу їх підривників; для транспортування ВНП використовується транспортні засоби, обладнанні для перевезення небезпечних вантажів; командир групи (відділення, загону) розмінування визначає категорію ВНП. Після визначення категорії, командир приймає рішення про його знищення чи знешкодження. Забороняється розбирати ВНП, а також вилучати вибухову речовину з них.

Разом з тим, майор ОСОБА_4 , , перебуваючи на посаді командира загону розмінування військової частини НОМЕР_2 та командира групи розмінування № 1, тобто військовою службовою особою, будучи обізнаним зі змістом своїх службових обов`язків за посадою, діючи всупереч вимог ст.ст. 11, 16, 28 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 3.6 Положення, п.п. 5.7, 16.2, 16.3, 16.10, 16.11 Інструкції, Функціональних обов`язків, затверджених Начальником інженерних військ ЗСУ начальником Центрального управління інженерного забезпечення Головного управління оперативного забезпечення ЗСУ від 02.04.2019, п.п. 4.2, 4.7, 5.3 Інструкції командиру групи розмінування під час виконання завдань розмінування місцевості та знищення вибухонебезпечних предметів, затвердженої Начальником інженерних військ ЗСУ начальником Центрального управління інженерного забезпечення Головного управління оперативного забезпечення, збереження озброєння, бойової та іншої техніки, діючи необережно, у формі кримінальної протиправної недбалості, тобто не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, вчинив неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків внаслідок недбалого ставлення до них, а саме 15.11.2019, тобто в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у приміщенні оперативної групи з ліквідації наслідків (будівля пожежного депо на адміністративній території), достовірно знаючи про необхідність перебування на ділянках підрозділів, що виконують завдання по завантаженню елементів ЗКР ЗМ9 «Бук», та необхідності керування протягом усього періоду діями підлеглих, забезпечивши при цьому особовий склад транспортними засобами, обладнаними для перевезення небезпечних вантажів для транспортування ВНП, не вжив заходів щодо забезпечення захисту особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна роти від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження; правильну експлуатацію, збереження озброєння, техніки не організував, зокрема не перевірив особовий склад на знання та навички щодо проходження навчання з пожежно-технічного мінімуму, не забезпечив особовий склад дистанційними засобами, з метою транспортування вибухонебезпечних предметів, а саме ЗКР ЗМ9 «Бук», не довів до особового складу принцип дії вибухонебезпечних предметів, правила поводження з ними, а також умови, що спричиняють їх вибух; дотримання особовим складом заходів безпеки під час виконання завдань з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів не контролював; навички з виявлення та знищення вибухонебезпечних предметів особовим складом не перевірив, не здійснив перевірку особового складу на предмет знання будови та принципу дії вибухонебезпечних предметів, правил поводження з ними, а також умови, що спричиняють їх вибух; дотримання заходів безпеки особовим складом під час виконання завдань з виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів, а також практичні навички не перевіряв; якість виконання завдань та дотримання встановленого порядку особовим складом, який залучається до виконання цих завдань, не забезпечив; не перебував на ділянках своїх підрозділів та не керував протягом усього періоду діями підлеглих, дотримання ними заходів безпеки не контролював; не узгодив порядок проведення робіт з командирами сусідніх груп (відділень, загонів) розмінування, які виконують завдання в районі небезпечної зони розльоту осколків вибухонебезпечних предметів, що знищуються; не забезпечив особовий склад транспортними засобами, обладнаними для перевезення небезпечних вантажів для транспортування ВНП; категорію ВНП не визначив; заходів щодо попередження розбирання особовим складом ВНП не вжив, що призвело до тяжких наслідків, що виразилася у отриманні тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості чотирьох військовослужбовців та загибелі трьох військовослужбовців, які були задіяні до завантаження розмінування елементів ЗКР ЗМ9 «Бук» до кузова автомобіля КАМАЗ 43105 в/н НОМЕР_3 , а також знищення вищевказаного автомобіля.

Так, 15.11.2019 близько 14.10 год. група військовослужбовців, а саме: старший сапер сержант ОСОБА_8 , командир групи прапорщик ОСОБА_11 , сапер старший солдат ОСОБА_13 , водій-сапер старший солдат ОСОБА_14 командир групи лейтенант ОСОБА_15 , старший сапер старший солдат ОСОБА_16 , водій на автомобілі КАМАЗ 43105 в/н НОМЕР_3 старший солдат ОСОБА_18 , отримавши наказ від майора ОСОБА_4 , висунулась на майданчик відкритого зберігання № 4 (квадрат № 19J), з метою завантаження вибухонебезпечних предметів, а саме елементів ЗКР ЗМ9 «Бук» до кузову автомобіля КАМАЗ 43105 в/н НОМЕР_3 .

Прибувши на місце, ОСОБА_14 заліз до кузову автомобіля КАМАЗ 43105 в/н НОМЕР_3 , а інші військовослужбовці ОСОБА_15 разом із ОСОБА_16 , ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 , відповідно, руками, шляхом підіймання подавали ВНП та клали до кузова автомобіля, а ОСОБА_14 , отримавши ВНП шляхом перекочування, розміщував їх у кузові автомобіля КАМАЗ 43105 в/н НОМЕР_3 . В той же час, водій автомобіля ОСОБА_19 під час завантаження ВНП перебував біля автомобіля неподалік лівої сторони кабіни.

Так, внаслідок перекочування старшим солдатом ОСОБА_14 останнього елемента ВНП у кузові автомобіля КАМАЗ 43105 в/н НОМЕР_3 відбулося зіткнення з іншими ВНП та в подальшому, з бокової частини елемента ВНП спалахнув вогонь білого кольору. В цей час відбувся вибух вказаних вибухонебезпечних предметів, в результаті якого спричинені тяжкі наслідки у вигляді загибелі прапорщика ОСОБА_11 , солдата ОСОБА_14 , солдата ОСОБА_20 та отримання різного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень лейтенантом ОСОБА_15 старшим сержантом ОСОБА_8 , солдатом ОСОБА_13 , солдатом ОСОБА_16 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 12-17/169-БЛ/19 від 27.01.2020, причиною смерті останнього. стали множинні скалкові поранення голови та тулуба під час вибухової травми.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 № 12-17/170-БЛ/19 від 02.01.2020, причиною смерті стали тотальні опіки тіла полум`ям через обгорання шкірних покровів, підшкірно жирової клітковини, м`язів та кісток.

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_20 № 12-17/472-А/19 від 30.01.2020 причиною смерті останнього явилася сукупна мінно-вибухова травма з опіками тіла полум`ям, уламковими ушкодженнями тіла та її ускладнення декомплексований травматичний шок, гострий розлад кровообігу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-425/2020 від 28.02.2020, ОСОБА_15 отримав термічний опік 1-П ст. правої виличної ділянки та обох сідниць площею 2%, який утворився від дії термічного агента не пізніше 16.11.2019. За ступенем тяжкості термічний опік правої скулової ділянки, обох сідничних ділянок 1-Пст. відносяться до легких тілесних: ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день).

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-424/2020 від 02.03.2020, у ОСОБА_13 мали місце опік 1-П А-Б-Ш ст. обличчя, спини, сідниць, нижніх кінцівок 20 (3)% п.т., опікова хвороба, який утворився від дії термічного агента не пізніш 15.11.2019. За ступенем тяжкості опік 1-П А-Б-Ш ст. обличчя, спини, сідниць, нижніх кінцівок 20 (3)% п.т. відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-423/2020 від 28.02.2020, у ОСОБА_16 мав місце забій лівого ліктьового суглобу з масивними міжм`язовими гематомами лівого плеча та лівого передпліччя, який утворився від дії термічного агента не пізніше 15.11.2019. За ступенем тяжкості забій лівого ліктьового суглобу з масивними міжм`язовими гематомами лівого плеча та лівого передпліччя відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше як 3 тижні (21 день).

Крім того, відповідно до висновку експерта №6-1/292СЕ-19 від 26.12.2019 за результатами судової автотоварознавчої експертизи, внаслідок вибуху, що стався 15.11.2019 на технічній території військової частини НОМЕР_2 , власнику колісного транспортного засобу КАМАЗ 43105, 1988 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , станом на 15.11.2019 завдано матеріального збитку на суму 76 370 гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, а саме: протоколу допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновку за результатами проведення судової вибухотехнічної, пожежо-технічної та в галузі охорони праці і безпеки життєдіяльності експертизи, речових доказів, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 3 ст. 425 КК України, особу підозрюваного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, матеріальне становище та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків інших підозрюваних експертів спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Виходячи з конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, його вік, стан здоров`я, зважаючи на особу підозрюваного, його належну поведінку, міцні соціальні зв`язки, на утриманні якого перебувають двоє неповнолітніх дітей та батько похилого віку, вважаю наявними підстави для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на підозрюваного процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Інші доводи сторони захисту висновків слідчого судді не спростовуюють.

Керуючись ст. 177-179, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на підозрюваного процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для

покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити, що у разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні № 0001124.

Ухвала в частині відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1