ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/5717/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/303/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення суддями Залізничного районного суду м. Львова, Львівського апеляційного суду та Верховного Суду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, за змістом якої оспорює правомірність рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року, яким їй відмовленоу позові до ПАТ Львівобленерго про усунення перешкод; постанови Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року, яким залишено без змін рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2019 року; ухвали Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року про відмову у відкритті касаційного провадження за її скаргою на вказані судові рішення.
Аналізуючи вищевказані судові рішення на предмет їх законності, стверджує про наявність складу кримінального правопорушення, не зазначаючи, при цьому в чиїх діях вбачається склад злочину та його кримінально-правову кваліфікацію.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року; бездіяльність ДБР визнати протиправною та відкрити кримінальне провадження.

Прокурор, та представник Територіального управління державного бюро розслідувань, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися.
ОСОБА_6 також була належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилася, проте письмово повідомила суд про можливість розгляду справи без її участі.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
За наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року без учасників кримінального провадження.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як слідує з матеріалів провадження, апелянт ОСОБА_6 , в порядку ст.303 КПК України, звернулась із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, посилаючись на те, що вона подала заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, відповідно до якої просила відкрити кримінальне провадження відносно суддів Залізничного районного суду м. Львова, Львівського апеляційного суду та Верховного Суду за фактом відмови у задоволенні її позову до ПАТ Львівобленерго
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що її заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями кримінального правопорушення і тому не породжує передбачені ч.1 ст.214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
Згідно ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення саме кримінального правопорушення.
Крім того, незгода з судовими рішеннями може бути підставою для їх оскарження в порядку визначеному процесуальним законом, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що подана ОСОБА_6 заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львова не містить достатніх відомостей про вчинене кримінальне правопорушення суддями Залізничного районного суду м. Львова, Львівського апеляційного суду та Верховного Суду.
У Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (далі КРЄС) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено: є неприйнятною можливість притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійсненні судових функцій. КРЄС вказує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Окрім того, як зазначено у пункті 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки (від 17 листопада 2010 року), тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості.
В свою чергу, здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , оскільки аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення суддями Залізничного районного суду м. Львова, Львівського апеляційного суду та Верховного суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 травня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення суддями Залізничного районного суду м. Львова, Львівського апеляційного суду, Верховного Суду без змін.
Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді