Провадження № 1-кп/638/891/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2021 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Ярова, Краснолиманського району, Донецької області, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
прокурора ОСОБА_4
підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
23 серпня 2020 року, близько 02:00 години підсудний ОСОБА_3 разом з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, перебуваючи біля дитячих батутів розміщених поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачили раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_6 , який охороняв зазначені дитячі батути і знаходився у наметі, до якого мався вільний доступ та з яким у них виникла сварка. Під час сварки у підсудного ОСОБА_3 та особи, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення належного потерпілому ОСОБА_6 майна, яке перебувало при ньому та в зазначеному наметі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, маючи сумісний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, підсудний ОСОБА_3 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, зайшли до намету в якому перебував потерпілий ОСОБА_6 та з метою подолання волі потерпілого до спротиву, почали наносити ОСОБА_6 удари в область голови та тулубу, після чого відкрито викрали належне потерпілому ОСОБА_6 майно, а саме : куртку вартістю 350 гривен, кофту вартістю 50 гривен, тростину опорну вартістю 363 гривен. Після чого підсудний ОСОБА_3 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком, продовжуючи свої протиправні дії, переслідуючи потерпілого ОСОБА_6 , який вийшов з намету та намагався втекти від нападників, висловлюючи при цьому вимогу віддати їм належний потерпілому ОСОБА_6 рюкзак повалили останнього на землю та сумісно почали наносити йому удари руками, ногами та опорною тростиною в область голови та тулуба, тобто застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заподіяли ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме : по синці в обох скроневих ділянках та в проекції лівого нижнє-орбітального краю, а також садно в області проекції 4-го поперекового хребця, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тим самим подавив опір потерпілого ОСОБА_6 , відкрито викрали належне останньому майно, а саме : рюкзак торгівельної марки «Jordan» вартістю 630 гривен, в якому знаходилися речі потерпілого, які для нього не представляють матеріальної цінності, а саме : посвідчення інваліда на ім`я потерпілого, електронний квіток «E-Ticket», пачка цигарок торгівельної марки «Strong», ключі від квартири, контейнер з рецептами та ліками. Після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1393 гривни.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України визнав повністю. При цьому, підсудний ОСОБА_3 пояснив, що дійсно, за обставин, зазначених у обвинувальному акті ним сумісно з ОСОБА_7 було вчинено вказане кримінальне правопорушення, а саме : 23.08.2020, близько 02:00 години він разом з ОСОБА_7 перебуваючи біля дитячих батутів розміщених поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_6 з яким у них виник конфлікт, під час якого вони почали наносити удари потерпілому руками, ногами та тростиною в область голови та тулубу, вимагаючи віддати належне йому майно. Після чого відкрито викрали належний потерпілому рюкзак з речами, куртку, кофту, опорну тростину та з місця вчинення злочину з викраденим зникли. Про те, що потерпілий є інвалідом їм відомо не було. В ході досудового розслідування ним потерпілому була відшкодована матеріальна шкода, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 186 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває.
У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 в судовому засіданні не встановлено.
При таких обставинах, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_3 покарання, у межах санкції ст. 186 ч. 2 КК України, з урахуванням приписів ст. 69-1 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.
Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудного, відношення до скоєного злочину, враховуючи його щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, наявність міцних соціальних та сімейних зв`язків, позитивної характеристики за місцем мешкання, а також те, що в результаті протиправних дій підсудного тяжких наслідків не настало та враховуючи, що потерпілий ОСОБА_6 будь яких претензій матеріального чи іншого характеру до підсудного не має, у зв`язку з відшкодуванням останнім в повному обсязі заподіяної шкоди та просить суд не визначати підсудному міру кримінального покарання пов`язану з позбавленням волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 під час судового провадження не обирався.
Потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не заявлено, у зв`язку в добровільним відшкодування шкоди підсудним ОСОБА_3 до судового розгляду кримінального провадження.
У судовому засіданні встановлено, що підсудного ОСОБА_3 в межах зазначеного кримінального провадження, відповідно до приписів ст. 208 КПК України було затримано 23.08.2020.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 25.08.2020 у відношенні підсудного ОСОБА_3 на час досудового розслідування був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 25.10.2020, у зв`язку з чим його було звільнено з під варти в залі суду.
Таким чином, підсудний ОСОБА_3 в межах зазначеного кримінального провадження перебував під вартою з 23.08.2020 до 25.08.2020 та утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 23.08.2020 по 25.08.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 01.09.2020, з метою забезпечення збереження речових доказів, було накладено арешт на належне потерпілому ОСОБА_6 майно, яке було викрадене підсудним ОСОБА_3 , а саме : куртку, кофту, рюкзак ТМ «Jordan», посвідчення інваліда на ім`я ОСОБА_6 , електронний квиток «Е-ticket», ключі від квартири «Avers», пачку цигарок ТМ «Strong», контейнер з рецептами та ліками, які були передані на зберігання ОСОБА_6 , про що свідчить відповідна розписка потерпілого.
Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, а також зокрема те, що зазначене майно належить потерпілому ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.
Речові докази : оптичний диск DVD-R з відеозаписом з камери відео спостереження подій, які мали місце під час відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , - підлягає зберіганню в матеріалах кримінального провадження; належне потерпілому ОСОБА_6 майно, а саме : куртка, кофта, рюкзак ТМ «Jordan», посвідчення інваліда на ім`я ОСОБА_6 , електронний квиток «Е-ticket», ключі від квартири «Avers», пачка цигарок ТМ «Strong», контейнер з рецептами та ліками, - підлягає залишенню потерпілому ОСОБА_6 за належністю; інші речі, які зазначені в постанові про визнання та доручення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 23.08.2020, - підлягають подальшому зберіганню у камері зберігання речових доказів УЛМТЗ ГУ НП в Харківської області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення в період з 23 серпня 2020 року по 25 серпня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 під час судового провадження не обирався.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського райсуду м. Харкова від 01.09.2020 на належне потерпілому ОСОБА_6 майно, а саме : куртку, кофту, рюкзак ТМ «Jordan», посвідчення інваліда на ім`я ОСОБА_6 , електронний квиток «Е-ticket», ключі від квартири «Avers», пачку цигарок ТМ «Strong», контейнер з рецептами та ліками.
Речові докази : оптичний диск DVD-R, - зберігати в матеріалах кримінального провадження; належне потерпілому ОСОБА_6 майно, а саме : куртка, кофта, рюкзак ТМ «Jordan», посвідчення інваліда на ім`я ОСОБА_6 , електронний квиток « ОСОБА_8 », ключі від квартири «Avers», пачка цигарок ТМ «Strong», контейнер з рецептами та ліками, - залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю; інші речі, які зазначені в постанові про визнання та доручення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 23.08.2020, - зберігати у камері зберігання речових доказів УЛМТЗ ГУ НП в Харківської області.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1