Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-о/4809/1/21 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року за виключними обставинами, -

За участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

заявниці ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулася до Кропивницького апеляційного суду із заявою про перегляд ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року за виключними обставинами.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.03.2020 року, якою відмовлено у задоволенні її скарги в порядку ст. 303 КПК України про зобов`язання посадових осіб прокуратури Кіровоградської області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою про злочин від 27 лютого 2020 року.

Скаргу задовольнити, зобов`язати посадових осіб прокуратури Кіровоградської області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 про злочин від 27 лютого 2020 року.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що 27 лютого 2020 року нею до прокурора Кіровоградської області ОСОБА_7 подано заяву про внесення відомостей до ЄРДР, щодо прокурорів Кіровоградської місцевої прокуратури за ч. 1. ст. 366 КК України.

Жодної відповіді на заяву вона не отримала, у зв`язку з чим 2 березня 2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда зі скаргою на бездіяльність прокурора Кіровоградської області ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 березня 2020 року, скаргу залишено без задоволення.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 березня 2020 року, якою скаргу щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишено без задоволення, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, якою скаргу на бездіяльність прокуратури залишено без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідно до вимог п. 2, ч. 2 ст. 428 КПК України.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4- р (ІІ)/2020, ухваленого за конституційною скаргою ОСОБА_8 , визнано неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення КСУ цього рішення положення ч. 3 ст. 307 КПК України, щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Врахувавши Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4- р(ІІ)/2020 вона звернулася до Кропивницького апеляційного суду із заявою про перегляд ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року за нововиявленими обставинами, у якій просила задовольнити заяву, переглянути ухвалу апеляційного суду від 19 березня 2020 року та на підставі ч. 4 ст. 459 КПК України скасувати рішення, поновити строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 березня 2020 року та задовольнити її скаргу на бездіяльність, зобов`язавши посадових осіб прокуратури Кіровоградської області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою про злочин від 27 лютого 2020 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 березня 2020 року та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Постановою Верховного Суду від 4 лютого 2021 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2020 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Вказує, що після постановлення Кропивницьким апеляційним судом рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження від 19 березня 2020 року, 17 червня 2020 року їй стали відомі обставини, які є виключними для справи і які не були відомі під час розгляду справи.

Другий сенат Конституційного Суду України 17 червня 2020 року ухвалив Рішення у справі (справа №3-180/2018(1644/18) за конституційною скаргою ОСОБА_8 , яким визнав неконституційними положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України (далі - Кодекс). Конституційний Суд ухвалюючи рішення, вказував на закріплені в Основному Законі України принципи верховенства права та захисту прав людини.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що реалізація конституційного права на судовий захист передбачає можливе оскарження в суді рішень і дій (бездіяльності) державних органів. Тому законодавець при встановленні системи судоустрою, процедури оскарження, підстав для скасування або зміни судових рішень судами вищих інстанцій має виходити з конституційних принципів і цінностей та відповідних міжнародних зобов`язань України, зокрема щодо ефективною судового захисту прав і свобод людини і громадянина.

Конституційний Суд України постановив, що положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України є обмеженням конституційного права на судовий захист стосовно гарантій на апеляційний перегляд справи, а отже, суперечать положенням частин першої, другої етапі 3. частини першої етапі 8. частин першої, другої статті 55 пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України.

Визнані неконституційними положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржене.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 459 КПК України виключними обставинами визнаються встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Вказані обставини мають значення для вирішення справи і є виключними для постановлених правильного рішення у справі, так як на сьогоднішній день вона має право на перегляд ухвали слідчого судді у зв`язку з виключними обставинами - визнанням неконституційним положень частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України.

Зазнчає, що ухвала Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року є незаконною, оскільки суд у своїй ухвалі як і суд першої інстанції, фактично провели аналіз наявності чи відсутності складу злочину згідно її заяви і фактично вказує на те, що скаргу на бездіяльність вже було по суті розглянуто слідчим суддею.

Однак, за змістом ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст. ст. 214. 303 КПК України, свідчить про те. що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

При не підтвердженні під час перевірки обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, приймається постанова про закриття кримінального провадження.

Таким чином, відсутність події кримінального правопорушення або відсутність в діяннях особи складу кримінального правопорушення є підставою для закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України та встановлюються виключно після внесення відповідних відомостей до ЄРДР за заявою особи про вчинення кримінального правопорушення або отримання відомостей про кримінальне правопорушення з інших джерел, визначених у ст. 214 КПК України.

При цьому позиція суду про те. що відсутні об`єктивні дані про вчинення кримінального правопорушення, не спростовує твердження заявника про невиконання вимог КПК України.

Отже, невнесення працівниками прокуратури відомостей до ЄРДР після отримання заяви від 27.02.2020 року є такою, що суперечить вимогам ст. 214 КПК України і свідчить про порушення передбаченого ст. 1 З Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини права заявника на ефективний засіб правового захисту, а тому скарга підлягала задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, заявницю ОСОБА_5 , яка підтримала свою заяву та просила її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_5 , перевіривши матеріали заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_5 про перегляд ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року за виключними обставинами, задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до матеріалів заяви, ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою, в якій просила зобов`язати посадових осіб прокуратури Кіровоградської області внести відомості про кримінальне правопорушення за її заявою про злочин від 27 лютого 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 березня 2020 року, скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 березня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

Рішення суду мотивовано тим, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, якою скаргу особи на бездіяльність прокуратури залишено без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2020 року ОСОБА_5 відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020, ухваленого за конституційною скаргою ОСОБА_8 , визнано неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення КСУ цього рішення положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Врахувавши Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020 ОСОБА_5 звернулася до Кропивницького апеляційного суду із заявою про перегляд ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року за нововиявленими обставинами, в якій просила: задовольнити заяву, переглянути ухвалу апеляційного суду від 19 березня 2020 року та на підставі ч. 4 ст. 459 КПК України скасувати її, поновити строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2020 року та задовольнити її скаргу на бездіяльність, зобов`язавши посадових осіб прокуратури Кіровоградської області внести відомості про кримінальне правопорушення за її заявою про злочин від 27 лютого 2020 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2020 року на підставі ст. ст. 459, 467 КПК України, поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 4 березня 2020 року та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 4 лютого 2021 року, скасовано ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2020 року та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України виключною обставиною визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Відповідно до резолютивної частини Рішення Другого сенату КСУ від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020, ухваленого за конституційною скаргою ОСОБА_8 , визнано неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 2 статті 152 Конституції України регламентовано, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України». Окрім того, у ст. 97 цього Закону визначено, що КСУ у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України «Про чинність Закону України «Про Рахункову палату», офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 150 Конституції України, а також ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року (справа № 1-31/2000) визначено, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію.

Аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення.

Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Отже, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням (п. 9.9 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 922/1391/18).

У тексті рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020 відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що положення ч. 3 ст. 307 КПК втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відтак, на день прийняття апеляційним судом ухвали від 19 березня 2020 року, норма ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, не була визнана неконституційною.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду, яку просить переглянути за виключними обставинами ОСОБА_5 постановлено 19 березня 2020 року.

На момент її прийняття апеляційний суд застосував чинні норми КПК України.

Натомість Рішення Другого сенату КСУ № 4-р (ІІ)/2020 за конституційною скаргою ОСОБА_8 , щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КПК, яке заявниця ОСОБА_5 вважає виключною обставиною, ухвалено 17 червня 2020 року.

На момент ухвалення вищезазначеного рішення Конституційним Судом України, кримінально-процесуальні відносини у провадженні за скаргою ОСОБА_5 вже припинилися. Отже, дія рішення Конституційного Суду України не може поширюватися на ці правовідносини, оскільки вони виникли і закінчилися до його ухвалення.

Враховуючи що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію, тобто поширюється на правовідносини, що виникли або тривають після його ухвалення (за винятком тих випадків, якщо інше встановлено Конституційним Судом України безпосередньо у тексті ухваленого рішення), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про перегляд за виключними обставинами ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року.

Керуючись ст. 467 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року за виключними обставинами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3