Справа № 357/2593/21
У Х В А Л А

10 березня 2021 року

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000269 від 07 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України
сторони судового розгляду:
прокурор ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
власника майна ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

09 березня 2021 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000269 від 07 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 07 березня 2021 року під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 : мобільний телефон марки «HUAWEI Y7 2019» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з вмістом SIM карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 та вмістом SIM карти мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_4 , який знаходиться в сейф - пакеті SUD 1040088 та вилучений 07 березня 2021 року під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину - ОСОБА_5 : мобільний телефон марки «Nokia X1» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з вмістом SIM карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_7 який знаходиться в сейф - пакеті INZ 3013815. Арештом визначити заборону відчуження, користування та розпоряджання арештованим майном до його скасування у встановленому КПК України порядку.

Короткий виклад обставин злочину, у зв`язку з яким подається клопотання.

07 березня 2021 року до Білоцерківського РУП надійшло повідомлення, що 07 березня 2021 року близько 00 год. 32 хв. за адресою: м. Біла Церква, вул. Григорія Ковбасюка 18, двоє невідомих чоловіків пошкодили службовий автомобіль, що належить Батальйону ПП УПП в Київській області.
Відомості по даному факту внесені до ЄРДР за № 0000269 від 07 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - розпочато досудове розслідування.
Під час досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який надав наступні покази, що 07 березня 2021 року близько 00 год. 32 хв. він перебував біля головного входу в магазин «Сільпо», що розташований за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні 2а, та помітив як двоє невідомих чоловіків вийшли із вищевказаного магазину та підійшли до службового автомобіля патрульної поліції м. Біла Церква, який був припаркований біля входу в магазин та один із цих чоловіків дістав свій мобільний телефон та почав здійснювати відеозапис на телефон, інший чоловік в цей час позував біля службового автомобіля та в подальшому наніс удар з правої ноги по передньому правому крилу автомобіля. Після чого дані чоловіки пішли в напрямку університету «Національної академії статистики», що по вул. Григорія Ковбасюка, та потім ОСОБА_6 , помітивши працівників поліції які здійснювали патрулювання на даному автомобілі повідомив про дану подію.
Під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «HUAWEI Y7 2019» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з вмістом SIM карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 та вмістом SIM карти мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_4 який знаходиться в сейф - паксті SUD 1040088.
Під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Nokia X1» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з вмістом S1M карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_7 який знаходиться в сейф - паксті ІNZ 3013815

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Органами досудового розслідування, вказане діяння кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Встановлені слідчою суддею обставини із посиланням на докази.
З матеріалів клопотання встановлено, що у провадженні Білоцерківського РУП перебувають матеріали досудового розслідування № 0000269 від 07 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин передбачений ст. 296 ч. 2 КК України є нетяжкий.

Рух справи.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.
Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, повернути йому майно.

Мотиви і положення закону з яких виходить слідча суддя при постановленні ухвали.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема як арешт майна.
У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.
У відповідності до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду та обшуку.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції.
Згідно з цією статтею, національний засіб юридичного захисту має бути таким, що дозволяє компетентному національному органу як розглянути «небезпідставну скаргу», подану на підставі Конвенції так і забезпечити відповідну сатисфакцію. Держави наділені певним полем розсуду щодо способу, в який вони забезпечують виконання своїх зобов`язань за цим положенням. («De Souza Ribeiro v. France» п. 78, заява № 22689/07, рішення 13 грудня 2012 року «Байсаков проти України» п. 70, заява № 54131/08, рішення 18 лютого 2010 року).
Викладену у статті 13 Конвенції вимогу щодо «ефективного засобу правового захисту» належить тлумачити як таку, що має на увазі настільки ефективний засіб захисту, наскільки це можливо з огляду на притаманні конкретному контексту обмеження можливостей для оскарження. ( «Klass and Others v/ Germany», п. 69).
У змісті статті 13 Конвенції не існує будь-яких обмежень для застосування до будь-якого з аспектів «права на судовий розгляд», зафіксованого в пункті 1 статті 6 Конвенції. («Kudla v. Poland» (GC) п.151).
Ро зглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-ІХ/, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованої рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Висновки слідчої судді.

На підставі викладених обставин, слідчий суддя дійшов переконання про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна. Заявляючи клопотання про арешт майна, прокурором не надано доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на мобільний телефон марки «HUAWEI Y7 2019» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з вмістом SIM карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 та вмістом SIM карти мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_4 , який знаходиться в сейф - пакеті SUD 1040088 та вилучений 07 березня 2021 року та мобільний телефон марки «Nokia X1» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з вмістом SIM карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_7 який знаходиться в сейф - пакеті INZ 3013815., або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами майном, що належить арештувати, що є порушенням п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Таким чином, вимоги клопотання не ґрунтуються на законі, тому клопотання необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст. 98, 131, 167-168, 170, 174 КПК України, слідча суддя
П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000269 від 07 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідча суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1