Провадження №11-сс/824/3878/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою підозрюваного (власника майна) ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000036 від 11.02.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

11 травня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000036 від 11.02.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, а саме на транспортний засіб причіп «ПГМФ 8904L0», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на транспортний засіб причіп «ПГМФ 8904L0», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що арешт на майно ОСОБА_6 накладається з метою конфіскації даного майна, як додаткового виду покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

На вказану ухвалу слідчого судді підозрюваний (власник майна) ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та передчасною через порушення слідчим суддею норм кримінального процесуального законодавства. Впевнений, що пред`явлена йому підозра є необґрунтованою, оскільки затримано його було за однією статтею КК України, а відомості до ЄРДР внесено за іншими статтями КК України, і весь вміст клопотання наповнений інформацією щодо попередньої кваліфікації, яка не знайшла свого підтвердження, що залишено поза увагою слідчим суддею. Окрім цього, у доданих до клопотання матеріалах взагалі відсутня інформація, що ОСОБА_6 вчиняв якісь злочини, чи якось причетний до вчинення злочинів, а навпаки наявними матеріалами спростовується висновок досудового розслідування щодо будь-якої причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих злочинів, що взагалі не досліджувалося слідчим суддею. Стверджує, що ні слідчим ні прокурором не наведено і не доведено наявності завдань кримінального провадження та наявності ризиків в його діях, задля виконання якого було б необхідним накладення арешту на його майно. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Прокурор та підозрюваний (власник майна) чи його представник в судове засідання не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Згідно положень ст.422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш, як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Тому, з огляду на приписи ст.422 КПК України колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності учасників процесу, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Таким чином, ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що транспортний засіб причіп «ПГМФ 8904L0», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , який у співучасті з іншими особами, шляхом шахрайства заволодів чужим майном у вигляді грошовиї коштів потерпілого у сумі 800 000,00 гривень, які вони привласнили та у подальшому планували витратити на особисті потреби. Таким чином, 07.05.2021 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, за одне з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Оскільки арешт накладено з метою конфіскації майна, як виду покарання, в разі визнання ОСОБА_6 винуватим за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідно до ст.170 КПК України, існують підстави для тимчасового позбавлення права на відчуження вказаного майна.

У випадку, передбаченому ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.
Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п.3 ч.2 ст.170 КПК України та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної підозрюваного (власника майна) щодо не обґрунтованості пред`явленої йому підозри та щодо відсутності підстав накладення арешту на його майно є безпідставними та необґрунтованими, при цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування судового рішення та підлягають з`ясуванню під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні, не вбачається.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, що належить ОСОБА_6 підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, а саме на транспортний засіб причіп «ПГМФ 8904L0», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу підозрюваного (власника майна) ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000036 від 11.02.2021 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваного (власника майна) ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000036 від 11.02.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, а саме на транспортний засіб причіп «ПГМФ 8904L0», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4