Справа № 643/584/21
Провадження № 1-кп/643/834/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Московського районного суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003367 від 29 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У судову засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні запобіжного заходу та які продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу на більш м`який цілодобовий домашній арешт.
Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, встановив таке.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено суму застави у розмірі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 червня 2021 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 01 серпня 2021 року включно.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у скоєні вказаного злочину (за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна); вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; наявність судимостей.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки така обставина свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.
При цьому, суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує (позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна), не є безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, беручи до уваги суворість передбаченого покарання за інкримінований злочин, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна. Крім цього, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2020 року засуджений до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а менш ніж за пів року після ухвалення вироку вчинив дане кримінальне правопорушення, яке, як і попередній злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.
Під час розгляду клопотання прокурора судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, враховуючи, в тому числі, і строки перебування під вартою.
Однак, на теперішній час існування ризиків, що стали підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують мати місце та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, що мають вагоме значення для вирішення цього питання, суд доходить висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим і продовжує ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь (наявність неофіційного місця роботи, зареєстрованого місця проживання, необхідність допомоги по господарству матері, яка є пенсіонером, необхідність у лікуванні від наркозалежності) проте в цьому конкретному випадку суд вважає, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були враховані при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.
Зважаючи, що 01 серпня 2021 року спливає строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливості до значеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію існуючого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 18 вересня 2021 року включно.
Керуючись ст. 107, 110, 205, 333, 369 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком до 18 вересня 2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Роз`яснити, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1