ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/818/666/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2021,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 15.03.2021 до Київського районного суду м. Харкова звернувся захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 зі скаргою, в якій просив скасувати повідомлення про підозру від 08.10.2020 слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0003896 від 28.08.2019 ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України; зобов`язати компетентну посадову особу слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУ НП в Харківській області у кримінальному провадженні №0003896 від 28.08.2019 вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що надані слідчому судді матеріали, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України станом на 08.07.2020 обґрунтованою

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована і постановлена з неповнотою з`ясування обставин справи.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляції учасники справи до суду апеляційної інстанції не прибули, клопотань про розгляд справи за його участю не надали, а прокурор 31.05.2021 подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України судова колегія вважає можливим розглянути апеляцію по суті, без учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч. 4 ст. 405 КПК України дані обставини не є перепоною для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Як вбачається з матеріалів справи 08.10.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Зміст повідомлення про підозру узгоджується з вимогами вказаної статті, оскільки положення ст. 277 КПК України передбачають можливість зазначення стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Із дій, бездіяльності слідчого, прокурора, пов`язаних з фіксацією інформації в ЄРДР, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього.

Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Скарга на дії чи бездіяльність слідчого, прокурора до слідчого судді не надходила.

Тобто аналіз даної постанови Великої Палати Верховного Суду вказує на відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог щодо дій органу досудового розслідування при внесенні відомостей до ЄРДР.

Крім того, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0003896 від 28.08.2019 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 361-2, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України вже направлений до Київського районного суду м. Харкова для розгляду по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є обґрунтованою і належним чином мотивованою, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 щодо відмови у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді