Справа № 752/2510/18
Провадження № 1-кп/752/295/21
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

25 лютого 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

під час підготовчого судового засідання за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009193, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстроване місце проживання, як зазначено в обвинувальному акті, за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.2 ст. 309 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду м. Києва ще 07.02.2018 передано обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачений, виклик якого починаючи з часу надходження провадження до суду, неодноразово здійснювався за адресою проживання зазначеною в обвинувальному акті, на розгляд підготовчого судового засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не інформував, телефонний зв`язок з ним відсутній.

Ознайомившись з обвинувальним актом та додатками до нього, вислухавши прокурора, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке повинно бути чітким та конкретним.

Відповідно до вимог процесуального законодавства, обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте, в порядку встановленому Кодексом. Воно повинно бути конкретним і чітко розкривати ознаки, що по суті становлять склад злочину який інкримінується особі. Водночас, як вважає суд, ОСОБА_5 висунуте неконкретне обвинувачення

Так, як видно із змісту обвинувального акта, у ньому зазначено, що 30.09.2017 року ОСОБА_5 , діючи повторно, незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту, і його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України.

Водночас, як видно з анкетних даних обвинуваченого відображених в обвинувальному акті, де зазначено перелік минулих судимостей обвинуваченого, відсутні дані, що обвинувачений раніше був судимий за кримінальні правопорушення, які згідно вимог законодавства становлять повторність.

Та обставина, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 попередньо лише було направлено до суду обвинувальний акт за ч.1 ст. 309 КК України, і за відсутності даних що він вироком суду, який набрав законної сили, засуджений за зазначеною статтею, не дає підстав вважати наявність в діях особи кваліфікуючої ознаки повторність.

Більше того, на даний час, підставою можливо кваліфікувати дії особи за ч.2 ст. 309 КК України, якщо особа вчинила дії передбачені ч.1 ст. 309 КК України протягом року після засудження.

Крім того, як видно з формулювання обвинувачення, наркотичний засіб у ОСОБА_5 був виявлений та вилучений в Голосіївському Управлінні поліції ГУ НП в м. Києві, тобто, по суті, можна прийти до висновку, що мало місце затримання особи, однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, з цього приводу інформація відсутня.

Зазначене дає суду підстави прийти до висновку, що ОСОБА_5 пред`явлено неконкретне обвинувачення, що є свідченням порушення прав та законних інтересів особи, зокрема права на захист.

Крім того, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, наряду з іншим, обвинувальний акт має містити анкетні відомості обвинуваченого, зокрема місце проживання, яке повинно бути належним чином встановлене.

В той же час, суд вважає, що під час досудового розслідування з достатньою повнотою не встановлено фактичне місце проживання обвинуваченого, і в обвинувальному акті відображено не дійсне місце проживання обвинуваченого АДРЕСА_1 , до якого між іншим, не обирався запобіжний захід, що виключає можливість викликати його на розгляд провадження.

До зазначеного висновку суд прийшов, оскільки усі повістки повертаються без вручення. Ухвала суду про привід обвинуваченого, в рамках іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_5 ( ч.1 ст. 309 КК України), не була виконана.

Тобто, зазначені обставини дають підстави прийти до висновку, що на час вчинення правопорушення зазначеному в обвинувальному акті, обвинувачений за адресою зазначеною в обвинувальному акті не проживав.

За сукупності вище зазначених обставин, суд прийшов до висновку, що обвинувальний слід повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

Прокурор не заперечувала, щодо можливості повернення обвинувального акта.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1