ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/441/21 Справа № 708/1257/19 Категорія: ч.1 ст.263 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000117 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бобринець Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі ч.1,2 ст.76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1570 грн. 10 коп.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів ,-

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що приблизно в березні 2019 року в невстановлений день та час, перебуваючи на території домоволодіння свого дядька ОСОБА_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , під час прибирання в гаражному приміщенні знайшов, тим самим придбав обріз магазинної гвинтівки конструкції Мосіна.

Приблизно о 07 год. 05.04.2019 ОСОБА_7 збираючись спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на риболовлю в с.Чорнявка Чигиринського району, переніс обріз магазинної гвинтівки конструкції Мосіна, з місця свого проживання до багажного відділення транспортного засобу марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , де незаконно зберігав, з метою особистого самозахисту та без відома власника автомобіля.

06.04.2019 в період часу з 04 год. 42 хв. до 05 год. 06 хв., в ході проведення працівниками поліції Чигиринського ВП ГУНП в Черкаській області огляду транспортного засобу марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та за його добровільною згодою, за місцем розташування Чигиринського ВП ГУНП в Черкаській області, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м.Чигирин, вул.Б.Хмельницького 55, де було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_7 , у багажному відділенні, вказаного транспортного засобу, виявлено та вилучено обріз калібру 7,62 мм гвинтівки зразка 1891 року конструкції Мосіна, який згідно судово-балістичної експертизи №1/477 від 16.05.2019, являється нарізною вогнепальною зброєю - обрізом 7,62 мм магазинної гвинтівки зразка 1891 року конструкції Мосіна промислового виробництва СРСР, промисловий № НОМЕР_2 - ствол, № НОМЕР_3 - стебло затвору, випуску 1923 року, конструкція якої змінена саморобним способом шляхом вкорочення ствола, видалення магазинної коробки, ложі з прикладом, колодки прицілу та відсічки-відбивача, саморобного виготовлення і укріплення ложі із рукояткою, який ОСОБА_7 незаконно зберігав у вказаному транспортному засобі, що належить його товаришу ОСОБА_9 , без передбаченого законом дозволу.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції від 22.04.2021 щодо ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким визнати винним останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Вважає, що суд першої інстанції при винесенні вироку обвинуваченому необґрунтовано вирішив, що виправлення останнього можливе із застосуванням ст.75 КК України, прийшовши до хибного переконання, що звільнення від відбування основного покарання та застосування іспитового строку, буде цілком достатнім для виправлення винного. Таким чином, не в повній мірі врахував положення ст.ст.3, 27 Конституції України про те, що людина, її життя, здоров`я і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не в достатній мірі враховано всі обставини вчиненого кримінального правопорушення та те, що ОСОБА_7 значний період часу переховувався від суду та був оголошений в розшук.

На думку апелянта, звільнення від відбування покарання, явно не буде сприяти досягненню основної мети покарання, а саме, виправленню ОСОБА_7 , тоді як прояв гуманності та поблажливості до нього є необґрунтованим.

При мотивуванні апеляційної скарги прокурор також послався на ст.сь.50, 65 КК України та на постанову Пленуму ВСУ № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно якої, при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України, реалізуючи, таким чином, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, докази на підтвердження встановлених судом обставин судом не досліджувалися відповідно до вимог ч.2 ст.382 КПК України та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно роз`яснень п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевий суд дотримався вищезазначених вимог та в межах Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра Черкаської ЦРЛ не перебуває, обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 щире каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжує покарання останнього.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 із застосуванням вимог ст.75 КК України, місцевим судом враховано тяжкість злочину у якому обвинувачується ОСОБА_7 , його особу, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра Черкаської ЦРЛ не перебуває, щиросердне каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а тому правомірно призначив покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та на підставі ч.1,2 ст.76 КК України поклав на нього ряд обов`язків.

Районний суд достатньо навів переконливі мотиви наявності підстав для застосування положень ст.75 КК України з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті ? виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а тому апеляційна скарга прокурора про погіршення становища обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Переконливих аргументів, які б доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ч.1,2 ст.76 КК України через його м`якість в апеляційній скарзі не міститься.
Згідно ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати , -

у х в а л и л а :

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст.426 КПК України.

Головуючий

Судді