Єдиний унікальний номер № 285/2290/21
Провадження № 1-кп/0285/510/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з обвинуваченим у залі суду у м. Новограді-Волинському к/п № 285/2290/21 0000005) за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе, Овруцького району, Житомирської області, українця, громадянина України, учасника АТО, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації ВЧ польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 02.01.2015 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно без поважних причин на службу у військову частину, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд у АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 09.11.2016 року, коли прибув до місця розташування ВЧ польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та приступив до виконання службових обов`язків, чим заявив про себе та припинив вчинення кримінального правопорушення.

За час відсутності у ВЧ польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи за межами військової частин правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та його причини не повідомляв, проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році".
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому, роз`яснено. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує відсутність судимостей, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, усвідомив протиправність свого діяння, зробив для себе належні висновки.
Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити покарання на рівні нижньої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі.
В свою чергу, ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч. ч. 2, 3 і 4 ст. 408, ст. 410, ч. ч. 2, 3 і 4 ст. 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у ч. 4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 цього Закону).
Злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Обставини, за якими ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, мали місце в період з 02.12.2014 року до 02.01.2015 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" .
Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ОСОБА_4 в період з 14.09.2014 року по 12.12.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції.
Обставини, які перешкоджають застосування до ОСОБА_4 акту амністії суд не вбачає, він є суб`єктом амністії. За таких обставин, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за ч. 3 ст.407 КК України, на підставі статті 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" .
Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні", установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Запобіжний захід не обирався.
Арешт на майно не накладався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе, Овруцького району, Житомирської області, українця, громадянина України, учасника АТО, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від вище призначеного цим вироком покарання - звільнити.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення надіслати обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : ОСОБА_1