ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/803/21 Справа № 208/6633/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 до 02 квітня 2021 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що спричинив смерть потерпілого, та тяжких тілесних ушкоджень щодо іншого потерпілого, не одружений, не має дітей, тобто, не має міцних соціальних зв`язків, на даний час у справі не допитані потерпілі, свідки, обвинувачений, тому суд першої інстанції зробив висновок, що обвинувачений може впливати на свідків, потерпілих, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року та постановити нову, якою застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що прокурор не надав суду першої інстанції доказів того, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Апелянт зазначив, що відсутній ризик переховування ОСОБА_10 , оскільки він має постійне місце проживання та реєстрації, з березня 2020 року офіційно співпрацює з ТОВ Діодон Бердянськ, проживає з матір`ю, яка не працює та знаходиться на його утриманні, крім того, підтримує родинні стосунки із батьком, який проживає у м. Дніпро.
Також захисник зазначив, що ОСОБА_10 страждає на ряд хронічних захворювань, у тому числі тяжких, потребує постійного лікування і професійного лікарського нагляду.
Також захисник зазначив, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_10 буде впливати на свідків та потерпілих, оскільки він щиро розкаявся, визнає свою вину, частково відшкодував моральну та матеріальну шкоду в розмірі 60 000 грн.
Захисник також зазначив, що прокурор порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки в порушення ч. 1 ст. 199 КПК України подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу за один день до закінчення строку дії попередньої ухвали, а копію вказаного клопотання було надано ОСОБА_10 та його захиснику під час судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке є тяжким злочином, та за яке передбачено основне покарання виключно у виді позбавлення волі, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості вказаного злочину.
Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_10 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду чи незаконно впливати на свідків або потерпілих, тому ризики, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо хвороби обвинуваченого, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування ОСОБА_10 в умовах ізоляції в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№ 4).
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно того, що він має постійне місце проживання та реєстрації, з березня 2020 року офіційно співпрацює з ТОВ Діодон Бердянськ, проживає з матір`ю, яка не працює та знаходиться на його утриманні, крім того, підтримує родинні стосунки із батьком, який проживає у м. Дніпро, оскільки наявність та міцність вказаних соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_10 злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4