Справа №635/6010/20
Провадження №1-кп/635/295/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області, кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001204 від 19 серпня 2020 року, за № 0000070 від 20 січня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мадмас, Усть Вимського району, Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 17.08.2004 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11.10.2006 р. по відбуттю строку покарання;
- 11.03.2011 р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 13.04.2011 р. по відбуттю строку покарання;
- 19.01.2016 р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; - 09.06.2017р. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області направлено для відбування покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 19.01.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
-03 червня 2020 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливі кримінальні правопорушення.

Так ОСОБА_4 домовився із своїм знайомим ОСОБА_6 про допомогу у транспортуванні металевої драбини та повідомив останньому завідомо неправдиві відомості про те, що майно, яке вони будуть транспортувати, належить йому.

16 серпня 2020 року близько 08.00 год. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 направились до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння через незачинену хвіртку, при цьому повідомивши ОСОБА_6 завідомо неправдиві відомості про те, що це його домоволодіння. Далі, скориставшись допомогою ОСОБА_6 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, скоїв крадіжку металевої драбини довжиною 342 см, шириною 66,6 см, товщиною металу 5 мм, яка знаходилась на подвір`ї біля будинку. Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1150 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Крім того, ОСОБА_4 10 січня 2021 року в денний період часу, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, повторно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, відчинив хвіртку, яка є входом на огороджену територію домоволодіння, та зайшов до подвір`я за вищевказаною адресою, тим самим незаконно проник на його територію. Далі ОСОБА_4 , продовжуючи діяти умисно та протиправно, підійшов до дверей одноповерхового житлового будинку за вищевказаною адресою, та шляхом вільного відкриття дверей, які не були зачинені на замок, зайшов до домоволодіння. Після чого ОСОБА_4 , маючи на меті незаконно заволодіти чужим майном, зайшов до приміщення кухні, підійшов до кухонного столу та викрав алюмінієвий самовар об`ємом 4 літрів вартістю 350 грн., алюмінієві каструлі в кількості 3-х штук: об`ємом 3 літри, вартістю 100 грн., 5 літрів, вартістю 120 грн., 7 літрів вартістю 140 грн., також з холодильника викрав продукти харчування: ковбасу «Лікарську» виробник ХМК вагою 1 кг. 500 гр. вартістю 255 грн. та 1 палку ковбаси «Московська» виробник ХМК, вартість якої встановити не виявилось можливим. Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 965 грн.00 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, підтвердивши факти вчинених ним кримінальних правопорушень 16.08.2020 року і 10.01.2021 року, в час, спосіб та при обставинах, на які вказує досудове слідство. Докази його вини, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю і не оспорює, в своїх діях щиро розкаявся.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення ним злочинів, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчинених діяннях визнав повністю і суду дав показання, що вчинив кримінальні правопорушення саме при викладених вище обставинах, суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів на нього та процесуальних витрат, які є в матеріалах кримінального провадження.

При цьому суд роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, доведена повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій, а також активне сприяння розкриттю у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працює, не має постійних джерел доходу, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставинами, які пом`якшують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, а також думку потерпілих, які претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.

Вищезазначені обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має не зняті та непогашені судимості, вчинив кримінальне правопорушення через місяць після звільнення з місць позбавлення волі, тому суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі,в межах санкції статті закону, що передбачає кримінальну відповідальність за ч.3 ст.185 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови потерпілими у кримінальному провадженні не заявлялися.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати по проведенню судово-товарознавчих експертиз №14551 від 26.08.2020 року в сумі 980,64 гривень, №20 від 30.01.2021 року в сумі 490,35 грн. відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2021 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання 03.02.2021 року зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази:

- металеву драбину довжиною 342 см, шириною 66,6 см, товщиною металу 5 мм, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили залишити у власності ОСОБА_8

- алюмінієвий самовар об`ємом 4 літрів, алюмінієві каструлі в кількості 3-х штук: об`ємом 3 літри, 5 літрів, 7 літрів, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_10 , після набрання вироком законної сили залишити у власності ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз ХНДІСЕ ім..Засл.проф.М.С.Бокаріуса -№14551 від 26.08.2020 року в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн..60 коп., №20 від 30.01.2021 року в сумі 490 (чотириста дев`яносто) грн.35 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1