Ухвала

22 квітня 2021 року
м. Київ

справа № 761/10354/20
провадження № 51- 1944 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргуадвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року та Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000435,
встановив:
ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня

2020 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого з ОВС слідчого відділу розслідувань особливо важливих кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві від 18.04.2019 про закриття кримінального провадження № 0000435 від 05.05.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановленими судами першої та апеляційної інстанцій рішеннями, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані ухвали та постанову слідчого з ОВС слідчого відділу розслідувань особливо важливих кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві від 18.04.2019 про закриття кримінального провадження № 0000435 від 05.05.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України скасувати.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року була предметом розгляду Київського апеляційного суду, який ухвалою від 17 березня 2021 року залишив її без змін.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
За таких обставин з урахуванням положень ч. 4 ст. 424 КПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, а також постанова слідчого про закриття кримінального провадження не можуть бути предметом перегляду в касаційному порядку.
Такий висновок Суду відповідає п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України в редакції Закону України від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (в частині правосуддя)» щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Крім того, він узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зокрема, у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
Враховуючи викладене, оскаржувані ОСОБА_4 судові рішення не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

ухвалив:
Відмовити адвокату ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2020 року та Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000435.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3