У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч. 2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, п.п.6,11,12, 13 ч.2 ст. 115 КК України

Встановив:

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2021 року на розгляд до Кобеляцького районного суду Полтавської області передане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч. 2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, п.п.6,11,12, 13 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2021 року у цьому провадженні призначене підготовче судове засідання на 11 червня 2021 року.

10 червня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою на 60 днів.

У поданому клопотанні прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та інших обставин, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`яких заходів: неодноразові намагання за відсутності передбачених законом підстав досягти передачі кримінального провадження на розгляд суду в межах територіальної юрисдикції Апеляційного суду Харківської області; тиск на суд, присяжних, потерпілих та свідків особисто, через своїх захисників та за допомогою підконтрольних засобів масової інформації шляхом ініціювання відкриття кримінальних проваджень; розповсюдження за місцем проживання свідків, присяжних, потерпілих відомостей, які містять охоронювану законом таємницю, а також спотвореної інформації щодо обставин справи до надання відповідної оцінки судом доказам, які ці обставини підтверджують; вплив на потерпілих шляхом переконання у необхідності змінити їх представника; затягування судового розгляду особисто та через своїх захисників, у поєднанні зі скаргами на надмірне тримання під вартою; зловживання стороною захисту правом на відводи, яких лише у Кобеляцькому районному суді Полтавської області було заявлено 24, а в Гадяцькому районному суді Полтавської області - 17; - вплив на інших обвинувачених. Можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 покарання у виді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винним, свідчить про те, що ризик переховування від суду з часом не зменшився. Ризик того, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, продовжує існувати, оскільки судовий розгляд має відбуватись з початку. Також відповідно до умов угоди Пасічний зобов`язаний надати показання як свідок у даному кримінальному провадженні. З урахуванням вказаних обставин, а також попередніх заяв Пасічного щодо наявності небезпеки для його життя у зв`язку з наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик можливого незаконного впливу на нього, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зменшився. Також прокурор зазначає, що у справі існують реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Такими ознаками є необхідність закінчення судового розгляду у кримінальному провадженні, про особливо тяжкі злочини відносно публічних осіб, що мають підвищену суспільну небезпеку з огляду на наявність кваліфікуючих ознак, а також необхідність охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Також прокурором наголошено, що більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам з огляду на відсутність контролю за спілкуванням обвинуваченого при перебуванні його за місцем проживання, відсутність повного контролю за переміщенням у дні судових засідань, під час перебування в суді, значну відстань від місця проживання до приміщення суду, якому передано кримінальне провадження для розгляду. Застосування до обвинуваченого електронного засобу контролю також не зможе запобігти ризику вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перевірка причин надходження сигналу тривоги потребуватиме значного часу, якщо такі обставини матимуть місце на шляху від міста Кременчука до міста Кобеляки, що надасть обвинуваченому змогу вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі й за допомогою третіх осіб.

З наведених підстав, просив суд обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У підготовчому судовому засіданні, у тому числі як заперечення проти клопотання прокурора, захисником обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_13 заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 на не пов`язане із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою та зазначили, що ЄСПЛ визнав порушення розумного строку розгляду даної кримінальної справи у судах України саме у справі за заявою ОСОБА_9 .

Вказував, що останній був незаконно затриманий, що підтверджується вироком Глобинського районного суду Полтавської області, яким його виправдано по епізоду нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу. Обвинувачений позитивно характеризується та має міцні соціальні зв`язки.

Вказували на відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про наявність ризиків впливу на свідків, потерпілих, експертів або знищення доказів у справі, даних про намір обвинуваченого ухилитись від суду або вчинити інші злочини.

При цьому захисником було зазначено, що прокурором не обґрунтована неможливість застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_7 і його захисник, адвокат ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_8 , клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 підтримали, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою прохали залишити без задоволення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_10 , і захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_12 , з дозволу суду залишили судове засідання до розгляду вказаних клопотань.

Прокурори ОСОБА_5 і ОСОБА_4 подане клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою підтримали, проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника заперечували, вважаючи їх безпідставними.

Представник потерпілих ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , адвокат ОСОБА_6 , підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити, водночас проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу заперечував, пославшись на його необґрунтованість та існування небезпеки для потерпілих у разі звільнення обвинуваченого з-під варти.

Вирішуючи зазначені клопотання суд виходить із такого.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 11 червня 2021 року включно.

Таким чином, строк дії запобіжних заходів, обраних обвинуваченим, спливає о 23 годині 59 хвилин 11 червня 2021 року.

За змістом абзаців першого-другого частини 3 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До спливу терміну дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою судове провадження не може бути завершене з об`єктивних підстав, оскільки кримінальне провадження надійшло до Кобеляцького районного суду Полтавської області на розгляд за добу до спливу цього терміну, підготовче судове засідання розпочалося за 15 годин до закінчення двомісячного строку тримання обвинувачених під вартою і не могло бути розпочате раніше, а розгляд кримінального провадження по суті має бути розпочатий з початку.

Суд зауважує, що у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23 січня 2020 року висловлена позиція, що виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

За таких обставин, розглянути питання продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 до настання 23 години 59 хвилин 11 червня 2021 року є обов`язком, а не правом суду. А тому доводи захисників обвинувачених про можливість вирішення цих клопотань у інший час є завідомо необґрунтованими.

Також ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року надано оцінку ухвалі Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 377, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 377, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Зазначену ухвалу скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2021 року на розгляд до Кобеляцького районного суду Полтавської області передане кримінальне провадження саме за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч. 2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, п.п.6, 11, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України.

З огляду на зазначене, розгляду в суді першої інстанції підлягає кримінальне провадження саме зі зміненим обвинувальним актом та, з огляду на висновки суду апеляційної інстанції, із наданням оцінки первісному обвинувальному акту.

Зазначене спростовує твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність підозри.

Доводи обвинувачених та їхніх захисників щодо ненадання судом оцінки обґрунтованості обвинувачення та відсутності доказів на його підтвердження, на переконання суду, є неспроможними, оскільки таке питання відповідно до ст. 368 КПК України вирішується судом при ухваленні вироку.

Аналізуючи наявність чи відсутність ризиків, визначених статтями 177 і 178 КПК України, суд зазначає наступне.

За змістом статті 177 КПК України підставами як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті, тобто, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 , на які посилається прокурор, суд відмічає, що ризиком у цьому випадку є не дії, які гарантовано будуть вчинені, а дії, які можуть бути вчинені з високим ступенем ймовірності.

При вирішенні питання з приводу запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 суд враховує, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак, у розумінні ст. 199 КПК України, при розгляді клопотань прокурора і захисників підлягає оцінці те, чи не зменшились заявлені ризики або чи не з`явилися нові, які виправдовують або спростовують тримання особи під вартою.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя дійсно може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки.

Водночас, останній обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, один з яких є особливо тяжким, який посягає на життя та здоров`я особи, за що передбачено основне покарання на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Вказане, в свою чергу, свідчить про те, що розуміючи тяжкість покарання, обвинувачений, з метою його уникнення може вчинити дії по переховуванню та ухиленню від суду чи по впливу на інших учасників судового провадження, свідків.

Заперечення захисника із посиланням на існування обставин, що позитивно характеризують обвинуваченого, та на відсутність підстав для такої поведінки ОСОБА_9 раніше оцінювалися судами при визначенні існування ризиків, передбачених п.1 і п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, і були визнані такими, що їх не спростовують.

Водночас, суд зазначає, що після зміни Полтавським апеляційним судом підсудності судове провадження має бути розпочато з початку, у зв`язку з чим має бути проведений новий допит учасників кримінального провадження, у тому числі свідків та потерпілих, проведення значного обсягу процесуальних дій.

Також існує необхідність допиту в якості свідка ОСОБА_17 , який повідомляв про існування загрози тиску з боку обвинувачених і який відповідно до укладеної ним угоди про визнання винуватості визнав свою вину у вчиненні злочинів та зобов`язався надати викривальні покази відносно ОСОБА_9 , а тому існує велика ймовірність намагань обвинуваченого вчинити вплив на ОСОБА_17 з метою зміни останнім своїх показів.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків суд враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин посилання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника на небажання ухилятися від правосуддя та впливати на інших учасників судового провадження тощо, а так само на неможливість вчинення таких дій через його спосіб життя і майнове становище не є такими, що беззаперечно спростовують існування ризиків, визначених п.1, п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, чи істотно знижують ймовірність їхнього існування.

Тобто наразі продовжує залишатись ризик переховування вказаних осіб від правосуддя, пов`язаний з їх усвідомленням суворості можливого покарання, та існує велика ймовірність можливого тиску обвинуваченого на свідків, інших учасників судового провадження.

Тобто, наведені у клопотанні прокурора ризики, запобігання яких є метою та підставою застосування запобіжних заходів, з моменту застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати дотепер з високою ймовірністю.

Судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам. Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченими та їхніми захисниками на їх користь, однак у цьому випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання процесуальних рішень у справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак і про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисту про зміну цьому обвинуваченому запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 314-316 КПК України, суд

Постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів, тобто, до 09 серпня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 15 червня 2021 року.

Головуючий суддя:

Судді: