Справа № 466/2763/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/454/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника засудженого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_6 ,
встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 покликається на невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам.

Зазначає, що адміністрацією ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» засуджений ОСОБА_7 фактично характеризується позитивно.

Акцентує, що місцевий суд не врахував характеристики, наданої УВП №26 м. Чорткова, де засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання з 10 серпня 2018 року, порушень вимог режиму не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та адміністрацією не заохочувався.

Наголошує, що також поза увагою суду першої інстанції залишилась наявність умов, передбачених ст. 81 КК України.

Вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , оскільки дії засудженого можна характеризувати, як сумлінну поведінку.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року та ухвалити нову ухвалу, якою задоволити клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнити останнього умовно-достроково від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 покликається на те, що дотримувався встановлених правил поведінки та розпорядку дня; не має дисциплінарних стягнень; на заходи виховного та профілактичного впливу реагував правильно; працевлаштований на промзоні ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» на пилорамі фірми «Ясен».

Окрім цього зазначає, що одружений і має на утриманні неповнолітню дитину. Його матір пенсіонер, а батько інвалід І групи Чорнобильської катастрофи.

Звертає увагу на те, що раніше відпрацьовував громадські роботи і виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року та, як вбачається зі змісту, замінити невідбуту частину покарання, покаранням у виді громадських робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги, думку прокурора про їх заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий строк, ніж це було визначено вироком.

Так, колегія суддів вважає, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним і суд першої інстанції, дотримавшись вказаних вимог та вимог закону, всебічно й повно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_7 , який, згідно характеристики, раніше неодноразово судимий. За час відбування покарання в УВП (№26) м. Чорткова та в ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Адміністраціями установ не заохочувався і стягнення не накладались. Загалом, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що 25 березня 2021 року адміністративною комісією установи, засудженому ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні заохочувальних норм згідно ст.ст. 81, 82, 100, 101 КВК України, як такому, що не став на шлях виправлення та не довів таке.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд вірно відмовив в задоволенні клопотання засудженого, оскільки, в даному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому для досягнення цілей покарання, з огляду на матеріали справи, умовно-дострокове звільнення засудженого не є виправданим.

Що стосується покликання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання на громадські роботи, то таке, суперечить поданому ним клопотанню про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за результатами розгляду якого, прийнято оскаржуване рішення суду, оскільки заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є самостійним видом звільнення від відбування покарання, яке підлягає окремому вирішенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4