Справа № 128/171/20
ВИРОК
Іменем України
19 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження по обвинувальному акту № 0000935 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого

за ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 19.10.2019 року, приблизно о 00 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, із особливою зухвалістю, використовуючи предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - сокиру, пошкодив лобове скло автомобіля марки «Мазда 5», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , який був припаркований біля будинку АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_4 , не зустрічаючи нікого на своєму шляху, тримаючи сокиру в руках, створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, попрямував до домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжуючи свій злочинний умисел за допомогою сокири пошкодив три секції металевого забору, належного ОСОБА_6 .

Потім, ОСОБА_4 , не зустрічаючи нікого на своєму шляху, тримаючи сокиру в руках, створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, попрямував до зупинки автотранспорту, яка знаходиться по вул. Барвінковій в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області, де продовжуючи свій злочинний умисел пошкодив сокирою металеву таблицю графіку руху транспорту.

Після цього, ОСОБА_4 , побачив двох місцевих жителів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проходили поблизу зупинки громадського транспорту та почав їм погрожувати фізичною розправою з використанням сокири, від чого останні втекли, щоб не постраждати.

В подальшому, не зустрічаючи нікого на своєму шляху, тримаючи сокиру в руках, створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, ОСОБА_4 , підійшов до Комунального закладу «Якушинецький ліцей», який знаходиться за адресою: вул. Б. Хмельницького, 60, с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області, де продовжуючи свій злочинний умисел сокирою пошкодив чотири верхні секції бетонного паркану, який розташований навколо зазначеного ліцею.

Потім, ОСОБА_4 , не зустрічаючи нікого на своєму шляху, тримаючи сокиру в руках, створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, рушив далі по вул. Б. Хмельницького. В цей час до місця перебування ОСОБА_4 під`їхав службовий автомобіль працівників поліції Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Із вказаного автомобіля вийшли працівники поліції та оголосили ОСОБА_4 законну вимогу залишатись на місці та покласти сокиру на землю. У відповідь, ОСОБА_4 , демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, із особливою зухвалістю, законні вимоги працівників поліції не виконав та продовжував утримувати в руках предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень - сокиру, чим створював реальну небезпеку для життя людей та вчинив опір представникам влади. У відповідності до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», враховуючи те, що зволікання могло спричинити посягання на життя і здоров`я поліцейських, працівники поліції наблизились до ОСОБА_4 та шляхом застосування фізичної сили забрали у ОСОБА_4 сокиру та застосували до останнього спеціальні засоби - кайданки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, пояснивши, що деталей вчиненого він не пам`ятає, оскільки був в пригніченому стані, в зв`язку з чим вживав наркотичні засоби; де взяв сокиру також не пам`ятає. Чому розмахував нею, пошкодив таблицю графіку руху транспорту та погрожував зустрічним громадянам пригадати не може. Всім потерпілим його батько відшкодував заподіяну шкоду і вони на даний час претензій до нього не мають. Про скоєне ним він жалкує, просить суд його суворо не карати, не позбавляючи волі, запевнивши суд у неповторенні подібного.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу, доказів на підтвердження речових доказів і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором представникові влади, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що відповідно до ст. 12 КК України він відноситься до категорії тяжких, особу винного, те, що він раніше несудимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно висновку судово психіатричного експерта №1 від 13.01.2020 року ОСОБА_4 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне, психічне захворювання не страждав, перебував поза будь яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в теперішній час на психічні розлади не страждає, є особою з акцентуацією рис характеру по нестійкому типу, що є варіантом психічної норми; в теперішній час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілих до обвинуваченого, їх думку щодо міри покарання ОСОБА_4 , згідно якої вони покладаються на розсуд суду.
Згідно досудової доповіді Вінницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства ( у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально вихованих заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на нього обов`язки, відповідно до ч.3 ст. 76 КК України.
Також, згідно повідомлення Вінницького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області обвинувачений ОСОБА_4 не ознайомився з текстом досудової доповіді, так як на виклик не з`явився з невідомих причин.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, визнання вини та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів.

Сукупність даних про обставини вчинення злочину та особу винного, дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 ще можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні
покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати
вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи
законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації
покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2019 року накладено арешт на сокиру з дерев`яним руків`ям, яку було вилучено 19.10.2019 року біля зупинки громадського транспорту, що біля пошти по вул. Барвінковій, 2-а в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області.

Оскільки вироком суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком три (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно п. 2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити попередньо обраний у виді застави.
Після набрання вироком законної сили, відповідно до ст. 182 ч.11 КПК України, заставу в розмірі 40140 грн. 00 коп., яка була внесена заставодавцем ОСОБА_9 22.10.2019 року на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області повернути ОСОБА_9 .
Речові докази: сокиру з дерев`яним руків`ям, яку було вилучено 19.10.2019 року біля зупинки громадського транспорту, що біля пошти по АДРЕСА_2 , яка поміщена до кімнати зберігання речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2019 року на сокиру з дерев`яним руків`ям, яку було вилучено 19.10.2019 року біля зупинки громадського транспорту, що біля пошти по АДРЕСА_2 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1