Справа № 699/1025/20
Номер провадження № 1-кп/699/3/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.21 рокум. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією кримінальне провадження, внесене 20.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, проте фактично у шлюбних стосунках не перебуваючого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.09.2020 близько 15:30 год., перебуваючи біля домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання дружини ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до своєї дружини, з якою на даний час не проживає, в ході сварки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс ОСОБА_4 не менше двох ударів кулаком по голові, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та лівого плечового суглобу, які згідно з висновком експерта № 05-1-01/216 від 28.10.2020 року, утворились від дії тупого твердого предмету і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я.

Отже, обвинувачений ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_5 від залучення захисника відмовився. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, від дачі показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

2.2. Обсяг доказів.

У судовому засіданні були допитані потерпіла ОСОБА_4 . У якості свідків у судовому засіданні були допитані ОСОБА_6 та малолітня дитина обвинуваченого і потерпілої ОСОБА_7 .

Також були досліджені письмові докази та характеризуючи особу обвинуваченого відомості.

2.2.1. Показання потерпілої і свідків.

2.2.1.1. Потерпіла ОСОБА_4 надала пояснення, відповідно до яких вона з обвинувачений офіційно ще перебувають у шлюбі, проте більше року спільно не проживають. Від шлюбу мають двох дітей, які проживають з потерпілою у с. Сидорівка Корсунь-Шевченківського району. Потерпіла не забороняє дітям спілкуватися з батьком і його батьками, які також проживають у с. Сидорівка. 25.09.2020 приблизно о 15.30 вона поверталася з роботи і біля свого будинку АДРЕСА_2 зустріла обвинуваченого, який йшов з їхньою старшою дочкою ОСОБА_8 , 2013 р.н. Обвинувачений ОСОБА_5 попросив, щоб потерпіла відпустила дочку разом з ним до його батьків, проте потерпіла заперечила, зазначивши, що дитині час робити уроки. Після цього обвинувачений ударив потерпілу кулаком в лице. Від удару вона впала на землю, на узбіччя дороги. Донька ОСОБА_9 почала кричати. Потерпіла встала, після чого обвинувачений знову вдарив її кілька разів кулаком в лице. Потерпіла знову впала на землю і на якійсь час знепритомніла. Коли прийшла до тями, то поруч стояла сусідка ОСОБА_6 , яка запропонувала потерпілій воду. Крім слідів від ударів на обличчі у потерпілої були синці на плечі, проте потерпіла допускає, що синці на плечі могли утворитися від падіння на землю.

2.2.1.2. Малолітня ОСОБА_7 , 2013 року народження, як свідок була допитана у присутності педагога (класного керівника), а також у присутності матері (потерпілої) і батька (обвинуваченого).

Свідок пояснила, що у вересні, коли вона ходила вже у школу, точний день не пам`ятає, вона після школи гуляла на дитячому майданчику у селі. З дитячого майданчика її забрав тато і повів додому, де ОСОБА_9 проживає разом з мамою. Біля їхнього будинку вони зустріли маму. Тато попросив, щоб остання відпустила доньку до бабусі, а мама заперечили і сказала, що треба вчити уроки. Після цього папа вдарив маму кулаком в обличчя, а саме у щоку. Мама впала на землю, а ОСОБА_9 закричала, бо їй стало страшно. Мама встала з землі, після чого папа ще бив маму кулаком в обличчя, десь 2-4 рази. Мама знову впала. Потім прийшла сусідка, яка живе поруч, і принесла мамі води. Після цього вона з мамою пішли додому, а батько в іншу сторону.

2.2.1.3. Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сусідкою потерпілої, проживає по АДРЕСА_2 . Знає і обвинуваченого і потерпілу, бо всі проживають в одному селі. У вересні, в п`ятницю, точну дату не пам`ятає, перебуваючи у своєму дворі після роботи, вона почула як на вулиці налякано закричала дитина. Свідок вибігла на вулицю і побачила, що на узбіччі дороги, між будинками АДРЕСА_3 , сидять потерпіла і обвинувачений. Їхня дочка ОСОБА_9 стояла поряд на дорозі і плакала, дитина була налякана. Свідок підійшла до них і запитала, що сталося, обвинувачений відповів «нічого». Потерпіла сиділа трохи нахилена в сторону. Свідок зрозуміла, що між обвинуваченим і потерпілою сталася якась сварка. Свідок побігла, щоб принести потерпілій води. Потерпіла попила води, після чого пішла з дочкою додому, а обвинувачений пішов в іншу сторону. Після додаткових запитань з показань свідка вбачається, що вона не бачила, чи бив обвинувачений потерпілу, також не бачила слідів побоїв на потерпілій. Проте вона чула крик дитини, бачила, що дитина налякана, а зовнішній вигляд потерпілої давав зрозуміти, що людина потребує допомоги, саме тому ОСОБА_6 принесла їй води.

2.2.2. Письмові докази.

2.2.2.1. Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 25.09.2020, з якого вбачається, що потерпіла звернулася до органів поліції з заявою за фактом нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень.

2.2.2.2. Витяг з ЄРДР від 20.10.2020 по кримінальному провадженню № 0000084, який свідчить, що 20.10.2020 за рапортом співробітника поліції було внесено відомості за ч. 1 ст. 125 КК України у результаті розгляду матеріалів ЄО №3228 від 25.09.2020 за зверненням ОСОБА_4 за фактом нанесення останній тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

2.2.2.3. Висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 29.09.2020 № 05-11-01/202, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та лівого плечового суглобу, які утворилися від дії тупого предмету, не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний обстежуваною.

2.2.2.4. Протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2020, з якого вбачається, що за участі потерпілої ОСОБА_4 22.10.2020 був проведений слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень. До протоколу складено ілюстративну таблицю з графічними зображеннями. Під час слідчого експерименту потерпіла показала що їй було нанесено три удари кулаком лівої руки по голові справа, два удари кулаком правої руки по лівому плечу, два удари по нижній щелепі з правої сторони кулаком лівої руки.

2.2.2.5. Висновок експерта від 23.10.2020 № 05-11-01/216, складеного у результаті проведення судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що із тих тілесних ушкоджень, які мали місце у потерпілої ОСОБА_4 , при обставинах, указаних нею при проведенні за її участі 22.10.2020 слідчого експерименту, могли утворитися ушкодження у вигляді синця лівого плечового суглобу. Інші ушкодження при цих обставинах утворитися не могли. Експертом встановлено, що ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та лівого плечового суглобу, які утворилися від дії тупого твердого предмету. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в указаний строк. Дані тілесні ушкодження не спричиняють короткочасного розладу здоров`я і по цій ознаці відносяться до легких тілесних ушкоджень.

2.3. Висновок щодо наявності складу кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 .

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання потерпілої, свідків, суд уважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною 1 статті 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому суд виходить з такого. З письмових доказів та пояснень потерпілої встановлено, що подія сталася 25.09.2020 біля 15.30 год. на узбіччі дороги поряд з домоволодінням АДРЕСА_2 . У той же день потерпіла звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою. Під час конфлікту між обвинуваченим і потерпілою поряд з ними знаходилася тільки їхня малолітня дочка ОСОБА_9 . Це узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_6 , відповідно до яких на узбіччі дороги вона бачила саме обвинуваченого, потерпілу і їхню дитину ОСОБА_10 , яка кричала та була налякана.

В обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений наніс потерпілій три удари по голові з правої сторони та два удари кулаком правої руки по лівому плечовому суглобу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та лівого плечового суглобу. Під час допиту потерпіла зазначила, що синці на плечі могли утворитися від падіння на землю після удару кулаком в обличчя. З показань малолітнього свідка ОСОБА_7 вбачається, що обвинувачений кілька разів вдарив потерпілу кулаком в обличчя. Дитина точно зазначила, що від двох ударів потерпіла падала на землю. Сумнівів ці показання не викликають.

Суд приходить до висновку, що в результаті судового розгляду не вдалось точно встановити, яка кількість ударів була нанесена потерпілій, і чи наносилися удари в лівий плечовий суглоб. Крім того, суд зазначає, що навряд потерпіла та її малолітня дочка у момент нанесення ударів думали про необхідність рахувати кількість ударів та їх послідовність, а також точно фіксувати, куди саме ці удари були завдані та кулаком якої руки. Проте суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 наніс потерпілій не менше двох ударів кулаком в обличчя.

Суд на підставі висновків спеціаліста та експерта (пункти 2.2.2.1 та 2.2.2.3) уважає доведеним що в результаті ударів обвинуваченого потерпіла ОСОБА_4 отримала легкі тілесні ушкодження.

Ураховуючи, що інших осіб, які б могли нанести удари, під час цієї події поруч з потерпілою не було, а потерпіла та її дочка прямо вказують на обвинуваченого, суд приходить до висновку, що удари наносив ОСОБА_5 .

Оскільки ударів було не менше двох, суд приходить до висновку, що вони були нанесені умисно.

3. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.
До матеріалів справи надано документи, які свідчать, що обвинувачений по місцю проживання характеризується з позитивної сторони.

ОСОБА_5 військову службу не проходив, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений на обліку у психіатра та нарколога не перебуває. В силу статті 89 КК України, вважається несудимим.

Також судом враховано, що обвинувачений має середню освіту, не працює, з його слів на утриманні інших осіб не має. З дружиною і дітьми разом не проживає.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Досудовим слідством не встановлено обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого.

Судом також не встановлено обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 .

Ураховуючи приписи ст. 337 КПК України, суд позбавлений права самостійно встановлювати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, оскільки це є виходом за межі висунутого обвинувачення та призведе до погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

5. Мотиви призначення покарання.
5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим. Просить суд визнати його винуватим та, враховуючи позитивну характеристику ОСОБА_5 , а також те, що він не працює, призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти призначення такого покарання.

Обвинувачений уважав, що його вина не доведена. Проти покарання заперечував.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Враховуючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є проступком, позицію потерпілої, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, його фізичний статус, вік, не перебування на обліку у лікаря нарколога та психіатра, правовий статус за ст. 89 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком двісті годин.

6. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Потерпілою цивільний позов не заявлено.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати та докази, долю яких потрібно вирішувати - відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.349, 369-371, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1