справа № 631/334/21
провадження № 1-кп/631/84/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2021 року селище міського типу Нова Водолага
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31 березня 2017 року Красноградським районним судом Харківської області за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок, заміненого ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року на покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин,
у скоєнні кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України,
Так, вироком Красноградського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року, ухваленого у справі з єдиним унікальним № 631/143/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.
Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року, постановленою у справі з єдиним унікальним № 631/143/17 (провадження № 1-в/626/92/2017) покарання у вигляді штрафу, призначеного ОСОБА_3 замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин. Вказана ухвала суду набрала законної сили 28 серпня 2017 року.
05 вересня 2017 року на підставі ухвали Красноградського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року, яка набрала законної сили та розпорядження Красноградського районного суду Харківської області від 28 серпня 2017 року про виконання ухвали, Нововодолазьким районним відділом з питань пробації Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, правонаступником якого наразі є Нововодолазький районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області на ОСОБА_3 заведена облікова карта № НОМЕР_1 та відповідна особова справа, таким чином останнього поставлено на облік відділу як особу, засуджену до покарання у виді громадських робіт.
27 жовтня 2017 року ОСОБА_3 складено підписку про ознайомлення із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, роз`яснення положень статтей 37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, та письмово попереджено, що у разі порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Того ж дня, ОСОБА_3 під особистий підпис отримав на руки направлення № 22/16/23-1325/Бр від 27 жовтня 2017 року, видане Нововодолазьким районним відділом з питань пробації Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, для відбування покарання у виді громадських робіт, та відповідно до направлення останній повинен був прибути до Комунального підприємства «Нововодолазьке водопровідно-каналізаційне підприємство» та приступити до відбування покарання з 30 жовтня 2017 року.
Проте, починаючи з 30 жовтня 2017 року ОСОБА_3 до визначеного місця відбування покарання у виді громадських робіт не прибув, до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт не приступив.
На неодноразові виклики, направлені за місцем реєстрації ОСОБА_3 , останній до Нововодолазького районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України не прибував, у зв`язку з чим були проведені розшукові дії, спрямовані на встановлення його місцезнаходження.
18 січня 2018 року встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 , та забезпечено явку останнього до Нововодолазького районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, де йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Того ж дня, ОСОБА_3 під особистий підпис отримав на руки направлення № 22/16/23-102/Бр від 18 січня 2018 року, видане Нововодолазьким районним відділом з питань пробації Північно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, для відбування покарання у виді громадських робіт, та відповідно до направлення останній повинен був прибути до Комунального підприємства «Нововодолазьке водопровідно-каналізаційне підприємство» та приступити до відбування покарання з 22 січня 2018 року.
Проте, починаючи з 22 січня 2018 року ОСОБА_3 до визначеного місця відбування покарання у виді громадських робіт не прибув та до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт не приступив.
На неодноразові виклики, направлені за місцем реєстрації ОСОБА_3 , останній до Нововодолазького районного відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України не прибував, у зв`язку з чим були проведені розшукові дії, спрямовані на встановлення його місцезнаходження.
08 жовтня 2018 року встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 , та забезпечено явку останнього до Нововодолазького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де його знову було попереджено про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Проте, починаючи з 08 жовтня 2018 року ОСОБА_3 до визначеного місця відбування покарання у виді громадських робіт не прибув, до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт не приступив.
На неодноразові виклики, направлені за місцем реєстрації ОСОБА_3 , останній до Нововодолазького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не прибував, у зв`язку з чим були проведені розшукові дії, спрямовані на встановлення його місцезнаходження.
10 лютого 2020 року встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 , та забезпечено явку останнього до Нововодолазького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де його знову було попереджено про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статтею 389 Кримінального кодексу України.
Проте, починаючи з 10 лютого 2020 року ОСОБА_3 до визначеного місця відбування покарання у виді громадських робіт не прибув, до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт не приступив.
На неодноразові виклики, направлені за місцем реєстрації ОСОБА_3 , останній до Нововодолазького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не прибував, у зв`язку з чим були проведені розшукові дії, спрямовані на встановлення його місцезнаходження.
17 листопада 2020 року встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 , та забезпечено явку останнього до Нововодолазького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де його знову було попереджено про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Того ж дня, ОСОБА_3 під особистий підпис отримав на руки направлення № 24/26/1403-20 від 17 листопада 2020 року, видане Нововодолазьким районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області,для відбування покарання у виді громадських робіт, та відповідно до направлення останній повинен був прибути до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Колос» та приступити до відбування покарання з 18 листопада 2020 року.
Проте, починаючи з 18 листопада 2020 року ОСОБА_3 до визначеного місця відбування покарання у виді громадських робіт не прибув та до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт не приступив.
25 січня 2021 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Колос» для відбування покарання у виді громадських робіт не прибув, до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт не приступив, останнього повторно письмово попереджено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Того ж дня, ОСОБА_3 під особистий підпис отримав на руки направлення № 24/26/114-21 від 25 січня 2021 року, видане Нововодолазьким районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області,для відбування покарання у виді громадських робіт, та відповідно до направлення останній повинен був прибути до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Колос» та приступити до відбування покарання з 27 січня 2021 року.
У зазначений термін, ОСОБА_3 до визначеного місця відбування покарання у виді громадських робіт не прибув та до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт не приступив.
24 березня 2021 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Колос» для відбування покарання у виді громадських робіт не прибув, до виконання призначеного йому покарання у виді громадських робіт не приступив, останнього повторно письмово попереджено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Крім того, ОСОБА_3 будучи ознайомленим з вимогами статтей 37, 40 Кримінально виконавчого кодексу України, починаючи з 27 жовтня 2017 року, грубо порушив покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 37 Кримінально виконавчого кодексу України, якою передбачено, що засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані:працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.
При цьому, ОСОБА_3 достовірно був обізнаний, що відповідно частини 3 статті 40 Кримінально виконавчого кодексу України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин,порушив порядок та умови відбування покарання.
Отже, ОСОБА_3 будучи особою засудженою до покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний виконувати законне рішення суду у вигляді 50 годин громадських робіт, порушуючи порядок та умови відбування даного виду покарання будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт за статтею 389 Кримінального кодексу України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період з 27 жовтня 2017 року по 25 березня 2021 року, незважаючи на письмові попередження уповноваженого органу пробації, до виконання громадських робіт не приступив, не відпрацював 50 (п`ятдесят) годин з призначеного йому покарання, чим порушив порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт.
Таким чином, з`ясовано, що своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені надійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до положень частини 2 статті 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 389 зазначеного кодифікованого закону України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до проступків.
Частиною 2 та 3 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування (частини 1 та 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України).
Так, до обвинувального акту долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , складену 31 березня 2021 року в присутності захисника ОСОБА_4 , який діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 31 березня 2021 року № 1984, виданим Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях, в якій ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України та згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Також, у вказаній заяві підозрюваний зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, в присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченим надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до приписів частини 2 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України та санкції частини 2 статті 389 Кримінального кодексу України, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.
Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_3 має неповну середню освіту, не одружений, утриманців не має, не працює, суспільно корисною працею не займається. За даними наявної документації має задовільний стан здоров`я, до осіб з інвалідністю не відноситься, на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність. ОСОБА_3 військову строкову службу в Збройних Силах не проходив, оскільки призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 29 квітня 2011 року був знятий з військового обліку військовозобов`язаних на підставі статті 18 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» як засуджений до позбавлення волі; має постійне місце проживання та реєстрацію, де характеризується формально, раніше судимий вироком Красноградського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України до покарання в виді штрафу, відповідно до ухвали Красноградського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 50 годин.
В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, яка пом`якшують покарання ОСОБА_3 щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до приписів статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до проступків, особу винного, який не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставини скоєння кримінального правопорушення і відношення до скоєного.
Виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції засудженого від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому йому необхідно призначити покарання у виді арешту в межах встановленої санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою останній обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, із застосуванням положень статтей 71 та 72 Кримінального кодексу України, не вбачаючи при цьому підстав для призначення іншого покарання з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення.
Так, з огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, після постановлення вироку Красноградського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, на підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Красноградського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року, заміненого ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року на покарання у виді громадських робіт строком 50 годин, з урахуванням положень пункту 4 частини 1 статті 72 Кримінального кодексу України, виходячи з такого співвідношення: одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт, що складає 6 днів арешту, та остаточно визначити покарання у виді 1 місяця 5 днів арешту.
Саме призначення покарання у вигляді арешту, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до положень статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 50, 60, 65 67, частиною 1 статті 71, статтями 72, 73 та частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, а також статтями 31, 100, 118, 122, частиною 1 статті 126, статтями 291, 293, 302, 349, 368 371, 373 376, 381, 382, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді арешту на строк один місяць.
На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, із урахуванням приписів статтей 72 та 73 Кримінального кодексу України, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покаранняза вироком Красноградського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року, заміненого ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року у виді громадським робіт строком 50 годин, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць 5 (п`ять) днів.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня прибуття до установи виконання покарань, яка виконує покарання у вигляді арешту.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 Кримінального процесуального кодексу України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1