справа № 208/5024/19
№ провадження 1-кп/208/161/21
ВИРОК
Іменем України

15 червня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000023 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, розлученого, маючого на утриманні двох дітей ОСОБА_7 , 2003 року народження, ОСОБА_8 , 2014 року народження, до 23.02.2019 року працюючого на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, маючого спеціальне звання «майор поліції», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1,2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 24, 68 Конституції України,, ст.ст. 1, 2, 9, 19, 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, ст.ст. 1, 3 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, ст.ст. 1, 31 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у спеціальному званні «майор поліції», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, у невстановленому в ході слідства місці та час, але не пізніше 21.06.2018 року, з метою подальшого збуту, незаконно придбав у невстановленої слідством особи психотропну речовину - метамфетамін, у рідині масою 0,805 г, а в перерахунку на суху речовину - 0,0241 г, яку зберігаючи при собі, незаконно перевіз за адресою: АДРЕСА_3 , та у цей же день, о 12 год. 06 хв., перебуваючи біля квартири АДРЕСА_4 за вказаною адресою, незаконно збув її ОСОБА_9 , як особі хворій на наркоманію.

Повторно, ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 24, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 9, 19, 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, ст.ст. 1,3 «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР, ст.ст.1, 31 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого ВКП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у спеціальному званні «майор поліції», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, у невстановленому в ході слідства місці та час, але не пізніше 17.09.2018 року, з метою подальшого збуту, незаконно придбав у невстановленої слідством особи шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - опій ацетильований, у рідині масою 0,996 г, а в перерахунку на суху речовину - 0,062 г, який зберігаючи при собі, на службовому транспортному засобі «Daewoo Lanos», д.н.з НОМЕР_1 незаконно перевіз за адресою: просп. Аношкіна, 7/42 у м. Кам`янське, Дніпропетровської області, та у цей же день, о 13 год.

17 хв., перебуваючи у салоні зазначеного транспортного засобу, припаркованого поблизу адміністративної будівлі Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за вказаною адресою, незаконно збув зазначений особливо небезпечний наркотичних засіб ОСОБА_10 , як особі хворій на наркоманію.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений повністю підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень як вони викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що працював в органах внутрішніх справ України з 2006 року. В 2018 році працював оперуповноваженим в Кам`янському ВП, займався викриттям злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, у тому числі їх збуту. За родом своєї діяльності спілкувався з наркозалежними особами, від котрих отримував необхідну оперативну інформацію для використання її у службовій діяльності.

Йому був відомий спосіб збуту наркотичних засобів та психотропних речовин шляхом так званих «закладок», тобто поміщення їх в умовленому місті на території населеного пункту під деревами, стовпами електроопір та ін. Періодично перевіряючи відомі йому місця таких «закладок», у червні та вересні 2019 року знайшов психотропну речовину «метамфетамін» та наркотичний засіб «опій», які у подальшому, з метою отримання оперативної інформації та задля розкриття відповідних злочинів передавав громадянам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Вину свою визнав повністю, осуджує свою поведінку та щиро кається у скоєному. При винесенні рішення по справі просить врахувати вищенаведене, відсутність корисливого мотиву.

Враховуючи клопотання обвинуваченого про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на відповідному дослідженні доказів, обсяг яких визначено, суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ч.1 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне, придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є визнання своєї вини та щире каяття.

Окремо встановлено, що ОСОБА_4 має на утримання двох неповнолітніх дітей, виключно позитивно характеризується за місцем роботи. Кінцева мета вчинення правопорушення у вигляді отримання оперативної інформації задля розкриття відповідних злочинів, зазначена ОСОБА_13 при його допиті, матеріалами справи, не спростовується та відповідно до ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Додатково, на користь саме такої мети вчинення злочинів свідчить відсутність у діях ОСОБА_13 корисливого мотиву. Мета вчинення злочину державним обвинуваченням також не спростовувалась.

Відповідно до ст. 66 ч.2 КК України, вище визначене у своїй сукупності визнаються судом як окремі пом`якшуючи покарання обставини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, судом встановлено наступне.

Вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

Вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Згідно з положеннями статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд призначає покарання в межах санкції Кримінального кодексу, що передбачає відповідність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

При призначенні покарання суд враховує характер скоєних ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин що його обтяжують, принцип індивідуалізації покарання.

Вид покарання за вищезазначені злочини встановлений законодавством безальтернативний, у вигляді позбавлення волі, і суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому саме такого покарання.

Злочини передбачені ч. 1, 2 ст. 307 КК України, відносяться до тяжких злочинів, що становлять особливу небезпеку для суспільства. Додатковим негативним фактором злочинів, які є предметом розгляду в справі, є факт роботи ОСОБА_13 на час вчинення злочину працівником правоохоронного органу.

Разом з тим, обставини що пом`якшують покарання ОСОБА_13 за своєю правовою природою суттєво знижують ступінь суспільної небезпечності його діянь, та на думку суду за своїми критеріями, в значній мірі їх нівелюють.

Згідно ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що при застосуванні ст. 69 КК України суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, враховувати мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину.

З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає можливим призначення ОСОБА_13 більш м`якого покарання, ніж передбаченого санкцією ч.2 ст. 307 КК України, з визначенням остаточного покарання відповідно до ст. 70 ч.1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, та можливим його подальше виправлення та попередження вчинення нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

На думку суду, саме таке покарання є законним, справедливим та достатнім задля досягнення мети покарання як кінцевого наслідку, до якого прагне держава, щодо ресоціалізації засудженого та запобігання вчиненню злочинів.

Розглядаючи питання щодо призначення ОСОБА_13 додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, визначеною ч.2 ст. 307 КК України, суд відзначає, що частинами 1, 2 статті 59 КК України передбачено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в особливій частині КК.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який зі злочинів, визначених у частинах 4, 5 статті 12 КК, якщо його вчинено із корисливих спонукань.

Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди, і саме на цьому наголошено колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 759/17882/19.

Зважаючи за встановлене відсутність у діях ОСОБА_13 корисливих спонукань, додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна судом не застосовується.

Підстав для застосування спеціальної конфіскації, як вони передбачені ст. 96-2 КК України, судом не вбачається.

Статтею 77 КК України встановлено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути призначено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю (ч. 2 ст. 55 ККУ)

Враховуючи викладене та обставини вчинення ОСОБА_13 злочинів саме як працівником поліції, суд вважає застосування такого виду додаткового покарання доцільним та необхідним.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Судові витрати по проведенню судових експертиз, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ч. 1, 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.307 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.307 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, з позбавленням права обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, та виконувати такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом строком 2 роки.

На підставі ч.1-3 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, з позбавленням права обіймати постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, та виконувати такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом випробувального строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 судові витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 6 454 гривень 32 копійок.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон «Samsung A6», НОМЕР_2 imei 2: НОМЕР_3 , блокнот синього кольору з зображенням тризуба в якому мається запис «ст. о/у ОМТ майор поліції ОСОБА_14 », який зберігається в камері схову речових доказів, - повернути власнику;

- оптичні диски зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- шприци з особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, психотропною речовиною метамфетамін, які зберігаються в кімнаті речових доказів ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.

До набрання вироком законної чинності, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 залишити раніше обраний - заставу.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження. Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1