Справа № 681/493/21
УХВАЛА

"02" липня 2021 р.

Полонський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000205 від 20.04.2021 року № 00002337 від 07.06.2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залісся Шепетівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

17 квітня 2009 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України до 3 років позбавлення волі строком, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
30 грудня 2009 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до з років 6 місяців позбавлення волі;
07 жовтня 2013 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області за ч.1 ст.125 КК України кримінальне провадження закрите на підставі ст. 46 КК України;
17 квітня 2017 року вироком Полонського районну суду Хмельницької області за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;
29 липня 2014 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області за ч.1 ст.395 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту;
05 листопада 2014 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі (29 грудня 2018 року звільнився із Райковецької ВК Хмельницької області по відбуттю покарання);
21 жовтня 2020 року вироком Недригайловського районного суду Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту (17 квітня 2020 року звільнився із Полтавської ВК №64 по відбуттю покарання);
09 квітня 2021 року вироком Полонського районного суду Хмельницької області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.315 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

встановив:

Згідно обвинувальних актів ОСОБА_6 інкримінується, що він 17.04.2021 року приблизно об 11:00 годині в с. Новоселиця, Шепетівського району Хмельницької області біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 таємно викрав електродриль марки «ИЗ 1035 ЗУ2» вартістю 632,44 грн., яка належить ОСОБА_7 , а також що 18.05.2021 року приблизно о 21:00 годині із подвір`я будинку АДРЕСА_3 , таємно викрав велосипед жіночого типу марки «Аіст», вартістю 1140 грн., що належить потерпілому ОСОБА_8 .

Кожен епізод викрадення досудовим слідством кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_5 подав до суду угоди про примирення між потерпілими і обвинуваченим у двох їх редакціях.

Згідно угоди між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 у першій редакції сторони дійшли згоди, що обвинуваченому за ч.2 ст. 185 КК України слід призначити покарання у виді 1 (одного року) обмеження волі, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в ОДИН рік не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до угоди між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 також у першій її редакції сторони визначили обвинуваченому за ч.2 ст. 185 КК України аналогічне покарання.

За умовами угоди між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 у другій редакції сторони дійшли згоди, що обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України слід призначити покарання у виді 3-х місяців арешту, а за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України по епізоду викрадення велосипеда, належного ОСОБА_10 - 4 місяці арешту, та на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) місяців арешту. В послідуючому посилаючись на ст.ст.71,72 КК України пропонують до покарання призначеного за новим вироком приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Полонського районного суду від 09.04.2021 року, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді обмеження волі строком 1 рік і 6 місяців, визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на 1 рік і 7 місяців.

За умовами угоди між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_10 у другій редакції сторони дійшли згоди, що обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України слід призначити покарання у виді 4-х місяців арешту, а за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України по епізоду викрадення електродрилі, належній ОСОБА_7 - 3 місяці арешту, та на підставі ст.70 КК за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) місяців арешту. В послідуючому посилаючись на ст.ст.71,72 КК України пропонують до покарання призначеного за новим вироком приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Полонського районного суду від 09.04.2021 року, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді обмеження волі строком 1 рік і 6 місяців, визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на 1 рік і 7 місяців.

В судовому засіданні обвинувачений, його захисник та потерпілі просили затвердити подані ними угоди про примирення у першій редакції, а в разі відмови, затвердити угоди про примирення у другій редакції.

Прокурор заперечив можливість затвердження поданих угод про примирення із мотивів, що їх умови, зокрема щодо запропонованої міри покарання не відповідають загальним засадам призначення покарань, встановлених КК України.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши подані обвинуваченим та потерпілими зміст угод про примирення суд зазначає про таке.

Відповідно до частин 3, 7, 8 статті 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Як вбачається із змісту вищевказаних угод про примирення, їх сторони пропонують суду кваліфікувати дії обвинуваченого по кожному епізоду викрадення майна за ч.2 ст.185 КК України та за кожний злочин призначати окремі покарання, які після цього складати спочатку за сукупністю злочинів, а потім за сукупністю вироків.

Такий підхід суперечить загальним правилам кваліфікації кримінальних правопорушень та засадам призначення покарань.

Так, в разі доведеності винуватості ОСОБА_6 у викраденні ним майна у потерпілих, його дії слід кваліфікувати одноразово за ч.2 ст. 185 КК України та відповідно необхідно за цією статтею призначати покарання, без застосування положень ст.70 КК України за сукупністю злочинів.

Проте сторонами угоди цього правила не дотримано, а відтак ними допущена неправильність правової кваліфікації злочинів.

Також, обираючи для обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України запропоноване в угодах покарання, сторони не в повній міри дотримались загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, зокрема не врахували особу ОСОБА_6 щодо наявності у нього багаторазових непогашених судимостей, вчинення ним злочинів безпосередньо після постановлення судом останнього вироку.

Таким чином, умови угод про примирення суперечать вимогам КК України щодо загальних засад призначення покарань, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, а тому відповідно до пункту 1 частини 7 статті 474 КПК України суд відмовляє у їх затвердженні.

Керуючись наведеним та ст.ст. 471,474 КПК України,суд
постановив:
Відмовити у затвердженні угод про примирення поданих обвинуваченим та потерпілими, які викладені ними у двох редакціях, а судовий розгляд продовжити у загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Роз`яснити сторонам угоди, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Суддя: