Справа № 307/2333/21
Провадження №1-кп/307/239/21
У Х В А Л А
іменем України
22 липня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тячів клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 в порядку ст.48 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 04 жовтня 2019 року, за ч.2 ст.240 КК України (в редакції станом на 03 жовтня 2019 року),

в с т а н о в и в :

до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 в порядку ст.48 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 04 жовтня 2019 року, за ч.2 ст.240 КК України (в редакції станом на 03 жовтня 2019 року).

Згідно клопотання, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. ст. 14, 15, і 6, 18, 19 Кодексу України "Про надра", якими передбачено, що надра надаються у користування фізичним та юридичним особам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування надрами, для видобування корисних копалин, порядок видачі якого затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30 травня 2011 року "Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами", а також за відсутності дозволу на проведення робіт (крім будівельних) на землях водного фонду, який відповідно до п.7 ст.14 Водного кодексу України видається на спеціальне водокористування, будівельні, днопоглиблювальні роботи, видобування піску і гравію, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду, а також розробки та затвердження нормативів скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, порядок видачі якого затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 12 липня 2005 року "Про затвердження Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду", 03 жовтня 2019 року, близько 15 години, здійснив умисне, незаконне видобування на земельній ділянці водного фонду в руслі річки Тересва, між населеними пунктами с. Красна та смт. Усть-Чорна, на виступі по правому березі річки, що омивається з лівого боку водним потоком, перед початком населеного пункту смт. Усть-Чорна Тячівського району, суміші, яка згідно висновку експерта №323 від 05 березня 2020 року є сипкою гірською породою з вмістом гравійної складової 70%, що відноситься до піщано - гравійної, загальною кубомасою 7,8 м.куб., яку навантажив екскаватором-навантажувачом колісним марки "JCB", державний номерний знак НОМЕР_1 , на кузов вантажного автомобіля "ТАТRА", державний номерний знак НОМЕР_2 , яка згідно висновку експерта №277 від 24 березня 2020 року є частиною надр та належить до корисних копалин державного значення, і забір піщано-гравійної суміш з русла річки Тересва здійснювався з недотриманням вимог нормативних актів у сфері екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища та використання природніх ресурсів. Згідно з розрахунком збитків, проведеним державною екологічною інспекцією у Закарпатській області, інтересам держави, в особі територіальної громади Усть-Чорнянської селищної ради, внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання надр та водних ресурсів, заподіяно збитки в розмірі 5 468 гривень 30 копійок, що підтверджується розрахунком збитків від порушення законодавства про використання та охорону надр при самовільному користуванні надрами Держаної екологічної інспекції у Закарпатській області.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.240 КК України (в редакції станом на 03 жовтня 2019 року), тобто у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

Зазначає, що доказами, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч.2 ст.240 КК України (в редакції станом на 03 жовтня 2019 року) є покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновок експерта № 277 від 24 березня 2020 року, висновок експерта № 323 від 05 березня 2020 року та протокол огляду місця події від 03 жовтня 2019 року.

Вказує на те, що дане кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів. В той же час, за змістом статті 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорті особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки - коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності, або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною. Особу може бити визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально-караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

При цьому збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 є молодою особою, позитивно характеризується, уперше притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_5 самостійно допомагає батькові (пенсіонеру), який перебуває на соціальному забезпеченні, також останній має на утриманні малолітнього сина, який має уроджене захворювання на "Гідроцифалію", яка з 2020 року почала різко прогресувати, що змушує батька постійно лікувати сина в різних медичних закладах та постійно доглядати за ним.

Також, після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, завдана шкода у кримінальному провадженні діями ОСОБА_5 в сумі 5468 грн. 30 коп. на даний час є незначною.

Аналізуючи вказані обставини прокурор вважає, що можна прийти до висновку, що ОСОБА_5 не схильний до вчинення кримінальних правопорушень, змінив умови своєї життєдіяльності, які позитивно й суттєво вплинули на нього і свідчать про те, що він не вчинятиме кримінально караних діянь надалі, а вчинене ним діяння внаслідок зміни обстановки втратило суспільну небезпечність на час розгляду справи.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав. Крім цього пояснив, що на даний час заподіяна шкода потерпілому не відшкодована.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник подане клопотання підтримали.

Представник Усть-Чорнянської селищної ради в судовому засіданні клопотання підтримав.

Вивчивши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

У відповідності до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, за змістом статті 48КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

При вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України судам слід враховувати роз`яснення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", за змістом яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому, треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Сутність поняття "зміна обстановки" пов`язана з дійсною, об`єктивною, що не залежить від волі та бажання суб`єкта, зміною обстановки, і ця зміна стосується не тільки цієї особи, а також розповсюджується на всіх громадян держави чи певного району або на всіх робітників тієї чи іншої установи та організації.

Втрата діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки - це суттєві зміни в зовнішніх умовах, що не залежать від волі особи та зумовлюють малозначущість або повну втрату суспільної небезпечності кримінально-караного діяння.

Зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи, внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь

Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільна небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінальне караних діянь у майбутньому.

Для застосування ст. 48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.

Враховуючи вказані вище положення законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що особа та/або вчинене нею діяння станом на час розгляду клопотання втратили суспільну небезпечність як обставин, з якими законодавець об`єктивно пов`язує можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, суду надано не було, а ті, що надані на підтвердження вказаних посилань, судом розцінюються критично з наступних підстав.

Так, прокурором у клопотанні не доведено наявності жодних об`єктивних життєвих обставин чи умов, в яких особа перебувала на час вчинення нею вказаного злочину та які значною мірою вплинули на її суспільну небезпечність, а також того факту, що протягом певного часу після його вчинення обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент його вчинення, змінилася таким чином, що позитивно і суттєво впливає на нього і переконливо робить маловірогідним або унеможливлює вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

Наведені в судовому засіданні доводи про визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, молодий вік, позитивна характеристика, догляд за батьком та хворою дитиною, можуть свідчити про наявність у його діях обставин, що пом`якшують покарання або можуть вказувати на дійове каяття обвинуваченого, проте не є зміною обстановки в розумінні статті 48 КК України, а відтак і підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.

Будь-яких інших доводів на обґрунтування клопотання суду надано не було. За такого, суд приходить до висновку, що зазначені прокурором обставини є недостатніми для задоволення клопотання.

Питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України є правом, а не обов`язком суду. Відповідно до ч.4 ст.288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що викладені у постанові прокурора дані у достатній мірі не свідчать, що вчинене діяння втратило суспільну небезпечність або особа, яка його вчинили, перестала бути суспільно-небезпечною.

На підставі викладеного, ст. 48 КК України, керуючись ст.ст.288, 350, 369, 370, 372, 393 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 в порядку ст.48 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 04 жовтня 2019 року, за ч.2 ст.240 КК України (в редакції станом на 03 жовтня 2019 року) - відмовити.

Клопотання повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Ухвала, відповідно до ч.10 ст.284 КПК України, окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1