н/п 1-кс/953/6971/21
УХВАЛА
"15" липня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
Арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 необхідний для забезпечення подальшого покарання, яке за санкцією ч. 4 ст. 187 КК України передбачає конфіскацію майна.
Слідчий до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити, справу розглянути за своєї відсутності.
Власник майна за клопотанням слідчого в порядку ч.2 ст. 172 КПК України до судового засідання не викликався.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, доходить наступного:
Санкція ч.4 ст. 187 КК України, за якою пред`явлена підозра ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Як вбачається з листа Верховного суду України про «Практику застосування судами конфіскації майна» від 19.09.2000, конфіскація майна як різновид додаткового кримінального покарання полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є особистою власністю засудженого, а також належної йому частки в спільній власності.
Таким чином, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України.
У відповідності до п.5, п.6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Положеннями ч.4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя накладає арешт на майно підозрюваного шляхом заборони його відчуження без позбавлення права користування.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, за неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1