КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 18 травня 2021 року апеляційну скаргу представника Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (на далі АРМА) ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року,

за участі:

представників АРМА ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , накладено арешт на майно, вилучене 01 квітня 2021 року під час проведення обшуку у приміщенні Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), за адресою: м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1.

В іншій частині задоволення клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представника АРМА ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає оскаржувану ухвалу постановлену з неправильним застосуванням норм кримінального процесуального права, що призвело до не з`ясування та не доведення обставин, що мають значення для справи, які проігноровано слідчим суддею, а також невідповідності висновків, викладених у оскаржуваному судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
На думку апелянта, відсутня необхідність у накладенні арешту на вказане майно, оскільки тимчасово вилучене майно не містить ознак речових доказів за збереженням яких слідчі звертались до суду, а застосування запобіжного заходу у вигляді арешту майна суперечить вимогам статті 170 КПК щодо мети та підстав звернення з відповідним клопотанням.
Як стверджує представник АРМА, слідчим суддею не здійснено аналізу та не встановлено обставин, як того вимагає законодавство, не надано належної оцінки неправомірним діям органу досудового розслідування, і всупереч діючому закону України, прийнято необґрунтоване рішення.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника АРМА ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних висновків.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 24 грудня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002497, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень. передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження 22 травня 2020 року проведено обшук банківського сейфу АТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 28, який перебував у користуванні ОСОБА_7 , у ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 400 950 доларів США, 500 євро та 400 гривень, на які ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року накладено арешт.
01 квітня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року у рамках вказаного кримінального провадження проведено обшук у приміщенні Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), розташованому за адресою: м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, під час якого виявлено та вилучено речі та документи, згідно протоколу обшуку від 01 квітня 2021 року.
Постановою слідчого першого відділу управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 02 квітня 2021 року вилучені під час обшуку речі та документи визнано речовими доказами.

09 квітня 2021 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилученого 01 квітня 2021 року під час проведення обшуку у приміщенні Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), за адресою: м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року клопотання задоволено частково.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи частково клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002497 про накладення арешту на майно, згідно переліку, вилученого 01 квітня 2021 року під час проведення обшуку у приміщенні АРМА, за адресою: м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання та прийшов до правильного висновку про наявні достатніх підстави для арешту зазначених у клопотанні слідчого документів, оскільки вказані документи відповідають ознакам ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речових доказів, і можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на документи, згідно переліку в ухвалі, оскільки не встановлено яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає вказане майно.
Такі висновки слідчого судді доведено матеріалами провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештоване майно, всупереч доводам апелянта, може бути доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою слідчого першого відділу управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 від 02 квітня 2021 року (а.с. 82-42). Метою арешту майна є збереження речових доказів, забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст. 170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Посилання апелянта на незаконність ухвали, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджено достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника АРМА ОСОБА_5 , з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , накладено арешт на майно, вилучене 01 квітня 2021 року під час проведення обшуку у приміщенні Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), за адресою: м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, - залишити без змін, а апеляційну представника АРМА ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/18711/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Провадження № 11сс/824/2894/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК