Справа № 567/817/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Переросле Білогірсьбкого району Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, громадянина України, розлученого, судимого 02.06.2021 Острозьким районним судом за ч.1 ст.368, ч.2 ст.369-2 КК України, із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади та здійсненням правоохоронної діяльності строком на 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

встановив:
ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника СРПП №1 Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, будучи службовою особою, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, спрямованого на вчинення кримінального правопорушення проти громадської безпеки, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи у порушення Положення «Про дозвільну систему», що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 662,
у липні 2020 року, у денну пору доби, більш точний час і дату не виявилося за можливе встановити, перебуваючи на території Острозького парку, що розташований у межах центральної частини міста Острог Рівненської області, по вулиці Академічній, знайшов та привласнив знайдене, тим самим придбав, без передбаченого законом дозволу 6 боєприпасів, а саме 4 (чотири) пістолетних патрони калібру 9x18ПМ з кулями «Пст» із сталевим осердям, (57-Н-181С) зразка 1951р. та 2 (два) спортивно-мисливські патрони кільцевого запалення калібру 5,6 мм (.22LR), виробництва ТОВ «ВОСТОК» м.Климовськ Росія, після чого того ж дня незаконно переніс їх до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а після цього, перебуваючи на різних посадах у структурних підрозділах ГУНП в Рівненській області, зберігав їх без передбаченого законом дозволу за вказаною адресою до моменту їх вилучення 21.04.2021 під час проведення санкціонованого обшуку.
Під час досудового розслідування між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000055 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_6 , 30.06.2021 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 30.06.2021, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що його підзахисний свою вину у вчинені кримінального правопорушення як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до тяжких злочинів.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості судом враховується наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та попереднім місцем роботи, є учасником АТО. Поведінка підозрюваного ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення свідчить про те, що оточуюча його обстановка у побуті, не порушує допустимі соціальні зв`язки, наявність у нього зв`язків з іншими особами, схильними до вчинення кримінальних правопорушень не встановлено.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК України), може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який позитивно характеризується за місцем проживання, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, його осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, свідчить про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, та вказує на відсутність на даний час значної суспільної загрози, що також істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
З урахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого, усвідомлення ним протиправності своєї злочинної поведінки та наміру в подальшому суворо дотримуватись закону, щире каяття, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обтяжуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, на підставі ст.69 КК України, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч.1 ст.263 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.263 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29.04.2014. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні пояснив, що спроможний його виконати.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, прийшовши до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 1307,60 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Вжиті під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2021, а саме арешт шести предметів зовні схожих на патрони для зброї, підлягають скасуванню відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України.

Долю речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог п.3 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, знищується.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:
затвердити угоду від 30.06.2021 про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому узгодженне сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гивень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1307,60 грн. витрат на проведення експертиз.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2021, в частині накладення арешту на шість предметів зовні схожих на патрони для зброї.

Речові докази: 6 патронів (їх складові частини експериментально демонтованих і стріляних патронів), упаковані в пакет ЕС МВС України №2334500, що передані на зберігання до ГУНП в Рівненській області, після вступу вироку в законну силу знищити.

Вирок Острозького районного суду від 02.06.2021 виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1