КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003394, внесеного до ЄРДР 25 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, освіта вища, одружений, тимчасово не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим в тому, що 24 липня 2020 року приблизно о 09.00 год., керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого Центром ДАІ № 8005 від 27 жовтня 2015 року, технічно справним автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по пул. Трублаїні, зі сторони вул. Я.Качури в напрямку вул. Кільцева дорога зі швидкістю приблизно 20 км/год., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного на проїзній частині дорожніми знаками 5.35.1. та 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України.

В цей же час проїзну частину вул. Трублаїні по нерегульованому пішохідному переході, з права на ліво, відносно руху водія ОСОБА_5 в темпі звичайної ходи, перетинала дорогу пішохі ОСОБА_8 , причому здолала відстань від бордюрного каменю приблизно 4 м.
Наближаючись до вказаного нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та при її зміні, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом і не надав пішоходу пріоритет, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_8 , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 1 січня 2002 року (зі змінами):

- п. 1.3, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху;

- п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати, життю чи здоров`ю громадян завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням транспортним засобом у дорозі; (д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
- п. 14.6 (в) відповідно до якого водію транспортного засобу заборонено здійснювати обгін автомобілів ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті;
- п. 18.1 згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма правої стопи: вертикальний перелом човникоподібної кістки (без зміщення уламків), які в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Характер та морфологія виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок ударної дії тупим предметом, що могло бути при транспортній травмі (зіткнення автомобіля з пішоходом) за давністю відповідають вказаному терміну.
Порушення водієм ОСОБА_5 правил дорожнього руху та заподіяння пішоходу тілесних ушкоджень середньої тяжкості, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Цим же вироком вирішено питання судових витрати та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду, кримінальне провадження закрити на підставі ст. 46 КК України, з урахуванням положення вимог ст. 124 КПК України, судові витрати по справі, пов`язані з залученням експерта, у сумі 1796,90 грн., віднести за рахунок держави.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захист посилається на те, що оскаржуваний вирок ухвалений із істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону з тих підстав, що місцевим судом не застосовано приписів ст. 46 КК України про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за наявності для цього підстав.
Захист звертає увагу на те, що зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст.286 КК України, є необережним злочином невеликої тяжкості, обвинувачений і потерпіла примирились, оскільки ОСОБА_5 відшкодував потерпілій шкоду, завдану злочином, у зв`язку з чим вона не має жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого, про що свідчать матеріали кримінального провадження.
З посиланням на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності, на переконання сторони захисту у даному кримінальному провадженні наявні всі умови, передбачені ст. 46 КК України, які в сукупності є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою і таке звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Також на думку сторони захисту, з врахуванням положення вимог ст. 124 КПК України, якою передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а в даному кримінальному провадженні вирішується питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України судові витрати по справі, пов`язані з залученням експерта у сумі 1 796 грн. 90 коп., доцільно віднести за рахунок держави.

Потерпіла та представник потерпілої про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомили.
Від потерпілої надійшли заяви, в яких потерпіла вказала про досягнення примирення з обвинуваченим, та просила апеляційну скаргу задовольнити та скасувати вирок Святошинського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрити з мотивів застосування положень ст. 46 КК України (ас. 113-115).
З урахуванням позиції учасників апеляційного провадження, положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілої ОСОБА_8 та її представника, на підставі наявних матеріалів судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та розглянувши справу в її межах, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються в апеляційній скарзі прокурора та жодним з учасників під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ст. 46 КК України до обвинуваченого, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, тобто, обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору учасників кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що на стадії судового розгляду відповідне клопотання стороною захисту не заявлялось, у зв`язку з чим умови та підстави можливого звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності не були предметом розгляду суду, а, відтак, будь-яких порушень вимог КПК України під час постановлення вироку колегією суддів не встановлено.

Разом з тим, з урахуванням вимог закону, є слушними доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування на стадії апеляційного розгляду до обвинуваченого положень ст. 46 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Положеннями ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що 14 травня 2021 року до суду апеляційної інстанції потерпілою подана заява про досягнення примирення з обвинуваченим, у якій потерпіла ОСОБА_8 підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_5 відшкодував їй шкоду, завдану злочином, проявив щире каяття та особисто приніс вибачення, що між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто повне примирення, а претензії відсутні.
Потерпіла ОСОБА_8 просить суд прийняти заяву про примирення потерпілої з обвинуваченим та долучити до матеріалів справи, апеляційну скаргу задовольнити та скасувати вирок Святошинського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрити з мотивів застосування положень ст. 46 КК України (ас. 113-114).

Вказані обставини також підтверджуються заявою потерпілої від 14 травня 2021 року про досягнення примирення потерпілої особи та обвинуваченого, про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, підписаною потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 (ас. 115).

Таким чином під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_5 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілою та відшкодував завдані ним збитки, тобто, наявні умови, передбачені ст. 46 КК України, які у своїй сукупності є підставою для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, передбачає закриття кримінального провадження.

З огляду на те, що оскаржуваний вирок не набрав законної сили, а під час апеляційного розгляду встановлені підстави та умови звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, враховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, колегія суддів керується положеннями ст. 417 КПК України, яка передбачає, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, визначені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що вирок суду підлягає скасуванню, обвинувачений ОСОБА_5 - звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою ОСОБА_8 , кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України закриттю, а відтак апеляційна скарга захисника в цій частині підлягає до задоволення.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника в частині судових витрат у справі, які слід віднести за рахунок держави, то колегія суддів враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Частиною 1 ст. 122 КПК України передбачається, що витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 122 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, залученням та участю перекладачів для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Отже аналіз положень кримінального процесуального Закону чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо обвинуваченого обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Відповідно до ч. 3 ст. 124 КПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат.

З огляду на викладене, враховуючи, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 417 КПК України, а кримінальне провадження - закриттю,колегія суддів доходить висновку, що судові витрати у справі, пов`язані з залученням експерта, у сумі 1 796, 90 грн., слід віднести в рахунок держави.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України скасувати, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальне провадження № 0003394 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3