Справа № 301/735/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області
В особі головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілих ОСОБА_10
розглянувши в підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Іршава клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого ТзОВ «Берег-Кабель-ГмбХ» , громадянина України, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 16 грудня 2020 року близько 23 години 10 хвилин, будучи позбавленим Іршавським районним судом Закарпатської області по справі №301/119/19 від 22.01.2019 спеціального права - керування транспортними засобами строком на 3 роки, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, діючи самовпевнено, керуючи у стані алкогольного сп`яніння власним технічно-справним транспортним засобом -автомобілем марки «ОРЕL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з більшою за максимально допустиму швидкість руху у межах населеного пункту, а саме 50 км/год., по вулиці Шевченка у місті Іршава, зі сторони центру міста у напрямку села Сільце Іршавського району Закарпатської області, та проїхавши 29-ть метрів від готельно-ресторанного комплексу «ІЛЛАРА», що по вул. Шевченка, 145, де дорога пряма в плані, має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.5, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, у темний час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, діючи всупереч вимогам п. 1.3.; п. 1.5.; п.п. а) п.2.1.; п.п. б) п. 2.З.; п.п. а) п. 2.9.; п. 12.3.; п. 12.4.; п. 13.1. та п. 13.3. «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, при виборі безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, з моменту виникнення перешкоди для руху, у вигляді автомобіля, що рухався попутно в межах його смуги з меншою швидкістю руху, який він об`єктивно був спроможний виявити, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Саddу», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , що призвело до втрати водієм ОСОБА_4 керування автомобілем марки «ОРЕL» моделі «ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїзду його через зустрічну смугу руху на ліве, по ходу свого руху узбіччя, з послідуючим наїздом на пішоходів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які у той час, рухалися по лівому узбіччі, у попутному для автомобіля під керуванням водія ОСОБА_4 напрямку.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий гр. ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому медіальної кістки правої гомілки без зміщення; закритого краєвого перелому човникоподібної кістки та багатоуламкового перелому діафізу п`ятої плюсневої кістки зі зміщенням. Вказані тілесні ушкодження згідно п.2.1.1.
Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»,затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я більше як 21 день
Крім цього, у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів ділянки верхньої третини лівого стегна з поширенням на ділянку нижньо-зовнішнього квадранту лівої сідниці по задньо-зовнішній поверхні; садна шкірних покривів ділянки лівого колінного суглобу по передній поверхні; забою головного мозку важкого ступеню (по типу дифузного аксонального ураження мозку); травматичного субдурального крововиливу; забою, садна лівої сідниці, обох колінних суглобів.
Тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеню; травматичного субдурального крововиливу, згідно п.2.1.3. в, г, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.
Також, у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна шкірних покривів ділянки лобного горба справа, на його поверхні рана шкірних покривів, садна шкірних покривів ділянки лівого промене-зап`ястного суглобу з поширенням на тильну поверхню кисті, синця шкірних покровів ділянки другого п`ясткова-фалангового суглобу лівої кисті по тильній поверхні, синця шкірних покривів ділянки третього п`ясткова-фалангового суглобу лівої кисті по тильній поверхні, саден шкірних покровів тильної поверхні лівої кисті, саден шкірних покровів тильної поверхні правої кисті, саден шкірних покровів ділянки передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, саден шкірних покровів ділянки правого колінного суглобу по передній поверхні, саден шкірних покровів тильної поверхні лівої стопи, ближче до внутрішнього краю, садна шкірних покривів на площині лівої лопатки, площини осаднення шкірних покривів від рівня дев`ятого грудного хребця до рівня п`ятого поперекового хребця, між лівою при хребтовою та лівою задньо-підпахвинною лініями, садно шкірних покровів на рівні верхньої третини лівої гомілки по зовнішній поверхні, перелому кісток та хрящів носа, перелому верхньої щелепи, крововиливу під капсулу селезінки у ділянці воріт, крововиливів у тканину легень по периферії коренів з обох сторін, гематоми у лівій лобно-скронево-тім`яна-потиличній ділянці, множинні відкриті уламкові переломи кісток склепіння та основи черепа зі зміщенням уламків, тяжкого забою головного мозку, ушкодження речовини головного мозку уламками кісток, поширений деструктивний субарахноїдальний крововилив, травматичного шоку, крововиливу у м`які тканини на рівні ості правої лопатки, крововиливів у м`які тканини та м`язи на рівні верхньої та середньої третин правої гомілки по задньо-зовнішній поверхні.
Тілесні ушкодження у вигляді множинних відкритих уламкових переломів кісток склепіння та основи черепа зі зміщенням уламків, тяжкого забою головного мозку, ушкодження речовини головного мозку уламками кісток, поширеного деструктивного субарахноїдального крововиливу, травматичного шоку, згідно п.2.1.3. б.в.о. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті.
Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.3.; п. 1.5.; п.п. а) п.2.1.; п.п. б) п. 2.3.; п.п. а) п. 2.9.; п. 12.3.; п. 12.4.; п. 13.1. та п. 13.3. Правил дорожнього руху, якими визначено:
п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
п.1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;
п.2.1.- Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
п.12.3. - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.;
п.12.4. - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
п. 13.1. - Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
п.13.3. - Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки хтя дорожнього руху.
Не виконання водієм ОСОБА_4 вимог п.12.3., п.12.4. та п.13.1. «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками що настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, отриманням потерпілим ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень та отриманням гр. ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.
На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 , обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяли є тілесне ушкодження потерпілому та спричинили смерть потерпілого.
При підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів , посилаючись на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представник потерпілих ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні просять обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів .
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , вважають ,що даний запобіжний захід є занадто суворим , просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту .
Заслухавши думку учасників судового процесу, суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджена матеріалами кримінального провадження, а саме а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.12.2020 року та схемою до нього; висновком №171/46 гр. ОСОБА_4 , що до результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; протоколом затримання гр. ОСОБА_4 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , від 17.12.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 17.12.2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , від 17.12.2020 року, висновками судових експертиз. 17.12.2020 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
17.03.2021 ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, відповідної до якої останньому було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
18.12.2020 стосовно ОСОБА_4 , слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 днів, до 13 лютого 2021 року (включно).
Двохмісячний строк досудового розслідування кримінального провадження закінчувався 17.02.2021, у зв`язку з чим органом досудового розслідування було подано клопотання до Закарпатської обласної прокуратури клопотання про продовження строку досудового розслідування.
Постановою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_14 від 03.02.2021, продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 17.03.2021.
04.02.2021 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду, за наслідками розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, а саме, до 17 березня 2021 року.
05.03.2021 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду за наслідками розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, до 4-ьох місяців, тобто до 17 квітня 2021 року.
11.03.2021 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду за наслідками розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в межах строку досудового розслідування - до 17 квітня 2021 року.
Згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.
Відповідно до ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до положень ст.ст.5,18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення, чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вважаю необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Відповідно до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження суд має обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.4 ст.176 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Оцінюючи та враховуючи в сукупності всі обставини, наявність обґрунтованої підозри, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні до позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, неодружений, підозрюється у вчиненні злочину, яким спричинив загибель людини, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування і суду, незаконного впливати на потерпілих, свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою фактів та обставин з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин свідчить, про причетність ОСОБА_4 , до вчинення злочину, підозра та обвинувачення , яка йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, тримання під вартою.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів унеможливлює запобігання наведеним у клопотанні та встановлених в ході досудвого розслідування ризикам, тому з метою забезпечення судового розгляду, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Керуючись ст.177, 194 , 314, 315 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого ТзОВ «Берег-Кабель-ГмбХ» , громадянина України, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 13 червня 2021 року включно , без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 для виконання передати до відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Головуюча суддя : ОСОБА_1