Провадження № 1-кс/554/861/2021
У Х В А Л А
22 лютого 2021 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнання потерпілим від 09.10.2020 року , -
ВСТАНОВИВ:
17.11.2020 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнання потерпілим від 09.10.2020 року. Прохав суд скасувати постанову від 09.10.2020 року слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнання потерпілим.
Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що у провадженні ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві перебуває кримінальне провадження №0000072 від 18.02.2020 року відкрите на підставі ухвали Зарічного районного суду м.Суми. 30.09.2020 року заявником було подано заяву про визнання його потерпілим у рамках даного кримінального провадження. 09.10.2020 року слідчим ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим.
Заявник, вважає вказану постанову від 09.10.2020 року про відмову у визнанні потерпілим незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_3 не завдано фізичної, матеріальної або моральної шкоди, не проведено всі необхідні слідчі дії.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст.306 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчим надано суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, у задоволенні скарги просив відмовити, надав суду копії матеріалів з кримінального провадження та копію постанови від 09.10.2020 року про відмову у задоволенні клопоатння.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві перебуває кримінальне провадження №0000072 від 18.02.2020 року відкрите на підставі ухвали Зарічного районного суду м.Суми.
30.09.2020 року заявником було подано заяву про визнання його потерпілим у рамках даного кримінального провадження.
09.10.2020 року слідчим ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При винесенні оскаржуваної постанови слідчим вказано, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про факт завдання шкоди ОСОБА_3 діями службових осіб правоохоронних органів. Не встановлено беззаперечний факт вчинення останніми кримінального правопорушення.
Заявником, не надано суду доказів які б вказували на завдання йому фізичної, матеріальної чи моральної шкоди, яка б була підставною для визнання потерпілим, під час здійснення досудового розслідування вказаних доказів також не здобуто.
В основі набуття фізичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди), формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення).
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерлілим.
Слідчий суддя приходить до висновку, доказів, які б вказували на завдання шкоди особі не надано, не вказано в чому саме полягала така шкода та чим підтверджується, тому підстав для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим не вбачається.
Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила,-

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнання потерпілим від 09.10.2020 року залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1