Справа № 699/664/17
Номер провадження № 1-кп/699/27/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському кримінальне провадження № 0000177 щодо обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухини Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

- 13.07.2007 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- 24.12.2009 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано частково не відбуте покарання 1 рік і 1 місяць позбавлення волі за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.07.2007 і остаточно визначено до відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнено 30.12.2011 року за постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2011 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з не відбутим строком 10 місяців 18 днів,

- 08.04.2013 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано не відбуте покарання у вигляді 1 місяць позбавлення волі за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24.12.2009 і остаточно визначено до відбування 2 роки 1 місяць позбавлення волі,

- 25.07.2013 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням призначеним за даним вироком менш суворого покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.04.2013 у вигляді 2 роки 1 місяць позбавлення волі, остаточно визначено до відбування 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнено 25.01.2016 за ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2015, на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з не відбутим строком 9 місяців 10 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_8 маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Так, 08.05.2016 у вечірній період часу, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи на березі р. Рось, що знаходиться по вул. Росьова в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області навпроти домоволодіння № 50, вживаючи спиртні напої разом із ОСОБА_12 та з двома іншими особами, матеріали досудового розслідування відносно однієї з яких виділено в окреме провадження №0000054 від 30.01.2018, а відносно іншої матеріали судового провадження закрито ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 27.01.2020, у зв`язку із її смертю, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_13 заснув, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто спільно з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження та закрито у зв`язку із смертю, таємно викрав у потерпілого грошові кошти в сумі 340 грн., бувші у використанні чоловічу зимову шкіряну куртку фірми «ECHTES LEDER», чоловічий шкіряний пасок стандартного типу парасольку фірми «MONSOON UMBRELLA» чорного кольору в чохлі, лозовий плетений лакований кошик середнього розміру з дугоподібною ручкою тримачем, мобільний телефон марки «NOKIA RM-1136» чорного кольору з картою пам`яті на 8 ГБ, вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи №8/348 від 18.05.2020 року встановити не представилося можливим, а також викрав бувший у використанні золотий ланцюжок, довжиною 55 см., вагою 8 г., 375 проби, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №8/348 від 18.05.2020 року становить 3040,56 грн., після чого, з місця події зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму не меншу чим 3040,56 грн.
Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України визнав частково і показав, що 08.05.2016 року перебував на березі річки Рось в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області в стані сп`яніння. Крім нього там були ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_13 . Помітивши, що потерпілий перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння, він запропонував ОСОБА_14 забрати цінні речі потерпілого, поділити їх між собою, а потім повернути останньому. Це було зроблено з метою, щоб інші особи не вчинили крадіжку у потерпілого. Особисто він взяв належний потерпілому кошик, парасольку, куртку, гроші із сумки пасок. Присутній при цьому ОСОБА_14 взяв собі золотий ланцюжок потерпілого, а золотий хрестик віддав йому. Частину вказаних речей він залишив у свого родича, а викрадений хрестик він заклав у ломбард по паспорту іншої особи. Кошти потерпілого він витратив на поїздки з м. Сміла до м. Корсунь-Шевченківський, куди його викликали в поліцію. Частину викрадених речей працівники поліції вилучили у його дядька ОСОБА_16 .

Потерпілий ОСОБА_13 скориставшись своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, цивільний позов підтримує у повному обсязі, просив обвинуваченому обрати сувору міру покарання (а.к.п. 80, том 1), у зв`язку з чим показань суду не надав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України доведена:

- витягом з кримінального провадження № 0000177 згідно якого 09.05.2016 року до ЄРДР внесено відомості про те, що 09.05.2016 року о 13.10 год. до Корсунь-Шевченківського ВП звернувся із заявою ОСОБА_13 про те, що в ніч з 8 на 9 травня 2016 року невідомі особи, перебуваючи на березі річки Рось по вул.. Росьова в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, під час відпочинку та спільного вживання спритних напоїв, шляхом вільного доступу, таємно викрали його особисті речі, чим завдали заявнику матеріальну шкоду (а.п.141 том 1);

-даними протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.05.2016, згідно якого ОСОБА_13 звернувся до відділення поліції про вчинення крадіжки особистого майна (а.п. 142 том 1);

-даними протоколу огляду місця події від 09.05.2016 року берег річки Рось в м. Корсунь-Шевченківський, навпроти домоволодіння №50 по вул. Росьова та ілюстративної таблиці до нього (а.п. 167-170, том 1);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 , в присутності двох понятих, впізнав особу під №1, тобто ОСОБА_8 (а.п. 144-147, том 1);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 , в присутності двох понятих, впізнав особу під №4, тобто ОСОБА_14 (а.п. 152-155, том 1);

-заявою ОСОБА_17 про добровільну видачу працівникам поліції парасольки чорного кольору, чоловічої шкіряної куртки та плетеної корзини з лози, які йому залишив на зберігання ОСОБА_8 (а.п. 160 том 1);

- даними протоколу огляду предметів та ілюстративної таблиці до нього від 18.05.2016, згідно якого оглянуто лозовий плетений кошик, чоловічу зимову шкіряну куртку, парасольку в чохлі, мобільний телефон «Nokia 1280» з картою пам`яті на 8 Гб. Вказані речі без видимих значних пошкоджень, крім слідів, які вказують на їх використання. (а.к. 161-166 том 1);

-даними протоколу огляду предметів та ілюстративної таблиці до нього від 20.07.2016, згідно якого оглянуто золотий ланцюжок, довжиною 55 см., 375 проби, без видимих зовнішніх пошкоджень, який після закінчення огляду повернуто на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_13 (а.к. 157, 148, том 1);

-постановами від 18.05.2016 та 20.07.2016 року про визнання речовими доказами лозового плетеного лакованого кошика, чоловічої зимової шкіряної куртки, парасольки у чохлі, мобільного телефону «Nokia 1280» карти з картою пам`яті на 8 Гб., золотого ланцюжка довжиною 55 см., вагою 8 г., 375 проби, приєднання до матеріалів кримінального провадження та передачу потерпілому на відповідальне зберігання (а.п. 149-150, 158-159 том 1);

- розписками від потерпілого ОСОБА_13 про отримання на відповідальне зберігання золотого ланцюжка, чоловічої шкіряної куртки, парасольки у чохлі, лозового плетеного кошику, мобільного телефону «Nokia 1280» без сім-карти з картою пам`яті на 8 Гб. (а.п. 151, 156 том 1);

- висновком судової товарознавчої експертизи №8/348 від 18.05.2020 року, згідно якого вартість золотого ланцюжка, довжиною 55 см. становить 3040,56 грн, а визначити вартість чоловічої зимової шкіряної куртки фірми «ECHTES LEDER», чоловічого шкіряного паска (ременя), парасольки фірми «MONSOON UMBRELLA» в чохлі, лозового плетеного лакованого кошика з дугоподібною ручкою тримачем, мобільного телефону марки «NOKIA RM-1136» з картою пам`яті на 8 ГБ встановити не представилося можливим (т.3 а.с.а.с. 96-99),

- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що обвинувачений ОСОБА_8 його далекий родич. Саме ОСОБА_8 приніс йому додому чорну шкіряну куртку і парасольку, які були в плетеній корзині. Залишивши вказані речі пообіцяв прийти на наступний день і забрати їх, але на другий день не з`явився, а вже через три дні до нього прийшов працівник поліції, якому він видав речі, що залишив йому ОСОБА_18 . Крім того, з ним було проведено впізнання особи за фотознімками, де він впізнав свого племінника ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторно звернув увагу на те, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_8 у їхній сукупності, приймаючи до уваги те, що вказані докази не викликають сумніву, суд прийшов до висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованого діяння, в межах зміненого прокурором 13 січня 2021 року обвинувачення (т.3 а.с.а.с.142-146) доведена повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_1 за ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд критично, як спробу обвинуваченого ОСОБА_8 уникнути покарання за вчинений злочин, оцінює показання останнього щодо прагнення повернення потерпілому викрадених у нього речей, оскільки такі показання обвинуваченого спростовуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні. Крім того, обвинувачений показав, що частину речей потерпілого він залишив у свого родича, а кошти останнього витратив на особисті потреби, що ніяким чином не підтверджує його прагнення до повернення викраденого майна потерпілому на наступний день, у чому намагався переконати суд.

Вказані дії обвинуваченого, який до вчинення вказаного злочину неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, суд оцінює як спробу переховати викрадені речі в період початкових активних дій органів досудового розслідування щодо розкриття вказаного злочину з метою подальшого використання викраденого.

Вказаний висновок суд підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_17 в частині того, що ОСОБА_8 переконував його в тому, що речі належать йому, що він прийде за ними на наступний день, але не прийшов за ними ні на наступний день, ні пізніше, що спростовує твердження обвинуваченого про те, що на наступний день він прийшов на місце відпочинку та не виявив там потерпілого, внаслідок чого не зміг повернути йому речі і кошти.

Самі ж кошти, як показав обвинувачений, він використав на власні потреби, що вказує на відсутність будь-яких намірів повернути гроші потерпілому.

Суд критично, як спробу допомогти уникнути покарання за вчинений злочин, оцінює твердження захисника ОСОБА_9 про те, що органами досудового розслідування не доведені такі кваліфікуючі ознаки вчинення злочину ОСОБА_8 як повторність та вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки такі твердження спростовуються доказами про попередні судимості обвинуваченого(т.1 а.с. а.с. 241-242), а тому не викликають сумніву у суду щодо правильності кваліфікації дій останнього за ознакою повторності.

В частині ж застосування кваліфікуючої ознаки вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, приймаючи до уваги приписи ст..28 КК України та правову позицію Верховного Суду у справі № 464/710/18 від 10.12.2020 року ККС ВС вказав, що положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Як встановлено судом з показань самого обвинуваченого ОСОБА_8 , він спільно з іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження та закриті судом, переконавшись у тому, що потерпілий перебуває в безпорадному стані через надмірне вживання алкоголю, домовився з останніми про заволодіння речами потерпілого.

Подальші дії щодо розподілу речей між вказаними особами вказує на узгодженість їхніх дій щодо подальшого розпорядження вказаним майном, а тому підтверджують наявність домовленості про спільне вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Суд критично оцінює висновок оцінювача про вартість майна (а.п. 176-177 том 1), що був наданий органами досудового розслідування, оскільки зазначені в ньому вартісні показники не були застосовані при зміні прокурором обвинувачення 13 січня 2021 року, а самостійно застосувати їх суд не може виходячи з приписів ч.1 ст. 337 КПК України, згідно якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як нетяжкий злочин, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого про суворість покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

По місцю проживання ОСОБА_8 характеризується негативно (а.к.п. 245 том 1).

На обліку у психіатра та нарколога обвинувачений ОСОБА_8 не перебуває, що вбачається з довідки №14 виданої Корсунь-Шевченківською ЦРЛ 31.01.2018 року (а.к.п. 243 том 1).

Призначаючи покарання, суд керується вимогами ч.4 ст.81 КК України, відповідно до якої у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання, яке слід відбувати реально, оскільки останній вчинив інкримінований йому злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому попереднім вироком суду.

З урахуванням всіх цих обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише при ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі та приєднання до вказаного покарання в порядку ч.1 ст.71 КК України невідбутої частини покарання за попереднім вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25.07.2013 року за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України, який згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2015 року становить 9 місяців 10 днів.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_8 засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, суд приходить до висновку, що відносно останнього до набрання вироком законної сили слід обрати найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду після проголошення вироку.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_8 та інших осіб про відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди(т.2 а.с.18) підлягає частковому задоволенню щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки останнім дійсно було вчинено злочин відносно потерпілого пов`язаний із незаконним заволодінням його майном, необхідності вжиття заходів щодо розшуку викраденого, незручності, пов`язані з проведенням досудового розслідування та судового розгляду справи, внаслідок чого потерпілому була заподіяна моральна шкода.

Враховуючи вимоги справедливості і розумності, приймаючи до уваги встановлені у справі обставини, суд визначає розмір відшкодування майнової шкоди в сумі 10 000.

В частині позову про відшкодування майнової шкоди суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки заявлені у позові речі, про відшкодування вартості яких ставить вимогу потерпілий не охоплені пред`явленим обвинуваченням, а тому не можуть бути розглянуті у даному кримінальному провадженні.

Позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_15 підлягають залишенню без розгляду, оскільки відносно останнього матеріали кримінального провадження виділені у окреме провадження, а тому під час розгляду даного кримінального провадження вина ОСОБА_15 судом не досліджувалася.

Завдані збитки ОСОБА_13 на загальну суму 3040,56 грн відшкодовані.

Речові докази у кримінальному провадженні, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_13 - підлягають залишенню у розпорядженні останнього.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України,

Суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання ОСОБА_8 приєднати невідбуту частину призначеного йому покарання по вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25.07.2013 року за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України, яка згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2015 року становить 9 місяців 10 днів, визначивши його у вигляді шести місяців позбавлення волі, та остаточно визначивши покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду після проголошення вироку.

Початок строку відбуття покарання рахувати з часу взяття ОСОБА_8 під варту, тобто з 15 квітня 2021 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, заявлений ОСОБА_13 про відшкодування майнової та моральної шкоди пред`явлений до ОСОБА_8 задовольнити частково. Позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_15 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 , кошти в сумі 10 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-чоловіча зимова шкіряна куртка чорного кольору, парасолька чорного кольору у чохлі, лозовий плетений лакований кошик з дугоподібною ручкою, мобільний телефон марки «NOKIA RM-1136» чорного кольору, з картою пам`яті на 8 ГБ № 6021DTA4COG5, золотий ланцюжок довжиною 55 см вагою 8 г 375 проби, що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_13 - залишити у розпорядженні останнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_8 - в той же строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

Копію вироку після проголошення вручити негайно прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1