Справа № 567/306/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Березники РФ, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України

в с т а н о в и в :

15.02.2021 близько 20:50 год. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні торгового залу магазину «Продукти №1129» ТОВ «АТБ-маркет», що в м.Острог по вул.Гальшки Острозької,1в Рівненської області, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до відділу алкогольних напоїв, де із полиці взяв пляшку коньяку марки «Тбилисо», об`ємом 0,5 л. вартістю 174 грн., яку сховав в предмети свого одягу. З викраденим коньяком ОСОБА_4 пройшов через торгівельну касу не розрахувавшись за нього, після чого направився до виходу з магазину.

В подальшому, ОСОБА_4 був зупинений охоронником магазину, який виявив протиправні дії останнього та висловив вимогу повернути викрадений товар чи розрахуватися за нього. Однак, незважаючи на зауваження та вимогу працівників магазину припинити протиправні дії, усвідомлюючи, що його протиправні дії були помічені, ОСОБА_4 покинув приміщення магазину з викраденим майном та пішов у невідомому напрямку.

26.02.2021 між представником потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.186 КК України у виді громадських робіт строком 120 годин.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Зазначив, що здатен реально виконати визначене угодою покарання.

Представник потерпілого в підготовче судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просить її затвердити та вказав, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Зазначив, що повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки не виконання угоди, передбачені ст.476 КПК України. Також йому відомо про обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Просить розглядати кримінальне провадження в його відсутності.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ч.1 ст.469 КПК України право ініціювати укладення угоди про примирення є виключним правом потерпілого та підозрюваного або обвинуваченого.

Відповідно до ст.12 КК України, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ч.1 ст.186 КК України.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України, за якою належить призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення йому визначеного сторонами угоди виду покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та представник потерпілого повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.7 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої документи, що є речовими доказами залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

з а с у д и в :

затвердити угоду від 26.02.2021 про примирення, укладену між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді громадських робіт строком 120 годин.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази оптичний диск DVD-R з відеозаписом з зовнішніх та внутрішніх камер відеоспостереження «АТБ 15.02.2021 відео» - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1