ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/885/21 Справа № 175/259/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001040 щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю секретаря ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 08 квітня 2021 року.
Цією ж ухвалою клопотання захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт залишено без змін.
Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, встановив наявність продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував обставини кримінального провадження, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть людини, та дійшов висновку про те, що альтернативні запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому продовжив ОСОБА_6 строк тримання під вартою.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу місцевого суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги захисник в інтересах обвинуваченого посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права. На думку адвоката, суд залишив поза увагою те, що прокурором не доведено того, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, як не має і доказів підтвердження існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду. Отже, на переконання адвоката, суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без законних на те підстав.
Заслухавши захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років, а тому існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Апеляційний суд зважає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а тому враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції врахував вимоги ст. 178 КПК України та обґрунтовано зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу та особистістю обвинуваченого.

Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується обвинуваченому, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є виправданим на даному етапі судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001040 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4