Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/95/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 з доповненнями адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 лютого 2021 року про відмову захиснику підозрюваного ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_7 в задоволенні скарги про скасування повідомлення про підозру в кримінальному провадженні № 0001272 від 20.02.2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

21 грудня 2020 року адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ленінського районного м. Кропивницького зі скаргою про скасування повідомлення керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 17 вересня 2020 року про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 146 та ст. 257 КК України, в кримінальному провадженні № 0001272 від 20.02.2020 року.
Крім того, у скарзі адвокат ОСОБА_7 просив слідчого суддю зобов`язати компетентну особу прокуратури Кіровоградської області вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного м. Кропивницького від 19 лютого 2021 року адвокату ОСОБА_7 відмолено у задоволенні скарги.
Рішення слідчого судді, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини обґрунтовано тим, що зміст повідомлення про підозру ОСОБА_9 та спосіб вручення відповідає вимогам ст.ст. 276-278 КПК України.
Крім того, слідчий суддя на спростування доводів скарги зазначив про те, що відповідно до положень ст. 17 КПК України, на стадії досудового розслідування, перевірка відомостей викладених у повідомленні про підозру, наявність або відсутність належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не входить до компетенції слідчого судді, оскільки ці питання є предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження по суті.
Також слідчий суддя, з урахуванням правового висновку Верховного Суду у рішенні Великої Палати ВС від 26.03.2019 року у справі №807/1459/17, вказав, що позбавлений можливості вирішувати питання про зобов`язання прокурора вчинити певні дії щодо виключення із ЄРДР відомостей про підозру.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 17 вересня 2020 року та зобов`язати уповноважену особу Кіровоградської обласної прокуратури виключити з ЄРДР відомості про дату та час повідомлення ОСОБА_9 про підозру.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат ОСОБА_8 посилається на те, що ухвала слідчого судді незаконна, необґрунтована та не відповідає вимогам КПК України. Вказує про те, що пред`явлена ОСОБА_9 підозра не містить об`єктивних даних про його причетність до бандитизму та безпосередньої участі ОСОБА_9 у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та боєприпасів, які були вилучені в процесі обшуку у ОСОБА_11 , відсутні на думку сторони захисту у діях ОСОБА_9 і кваліфікуючи ознаки розбійного нападу та незаконного позбавлення волі або викрадення людини, у розумінні диспозиції ст. 187 та ст. 146 КК України.
Адвокат стверджує, що зміст повідомлення ОСОБА_9 про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки сам текст не містить всіх визначених КПК складових елементів, передбачених положеннями ст. 276 КПК України, згідно яких повідомлення про підозру здійснюється за наявності достатніх доказів, у зв`язку з чим відповідна особа, в порядку ст. 277 КПК України, повинна зазначити стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.
Вважає, що при реєстрації постійного місця проживання та роботи ОСОБА_9 на окупованій території Донецької області, слідчий або прокурор, згідно розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р, взагалі позбавлені права та можливості здійснювати будь-які слідчі дії, у тому числі вручати повідомлення про підозру.
Крім того, у апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 вказує про порушення процедури вручення підозри, яку працівники поліції ОСОБА_9 не вручили, а залишили на робочому місці його матері - ОСОБА_12 , яка разом з ОСОБА_9 в м. Краматорську не проживає і з ним не спілкується.
Такий спосіб повідомлення в ОСОБА_9 про підозру - за місцем роботи його матері, на думку сторони захисту, нині діючим КПК не передбачений, ОСОБА_9 фактично не отримував повідомлення про підозру у передбачений КПК спосіб і не може вважатись таким, що набув статус підозрюваного.
Відсутність конкретно сформульованої підозри ОСОБА_9 , невідповідність змісту такого повідомлення вимогам ст. 277 КПК України, відсутність будь-яких доказів наявності у діях ОСОБА_9 матеріального складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, визначених КК України, а також порушення встановленої ст. 278 КПК України процедури вручення повідомлення про підозру, всі ці обставини, на думку адвоката ОСОБА_8 , потребували детального з`ясування та об`єктивної оцінки, яка не була здійснена слідчим суддею, під час розгляду скарги, що вплинуло на законність та обгрунтованість оскаржуваного ним рішення.
До початку апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав доповнення до апеляційної скарги, які за своїм змістом та вимогами аналогічні апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 .
За клопотанням адвоката ОСОБА_8 судові засідання апеляційного суду, які призначалась в режимі відеоконференції неодноразово відкладались, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про причин неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення апеляційного розгляду, до суду не надходило.
При таких обставинах, колегія суддів, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України, з урахуванням думки адвоката ОСОБА_7 , вважає можливим розглянути апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 за його відсутністю.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, вивчивши представлені прокурором матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 з доповненнями адвоката ОСОБА_7 задоволенню не піддягає за таких підстав.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, крім іншого, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; про скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя цілком обґрунтовано визначив межі можливого оскарження повідомлення про підозру. Зокрема, у положеннях п. 10 ч. 1 ст. 303 і ч. 2 ст. 309 КПК України передбачається можливість оскарження повідомлення слідчого, прокурора про підозру, але не процедура його вручення.
Відповідно до ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
З огляду на це логічним є висновок, що чинний КПК України насамперед вирізняє повідомлення про підозру як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому положеннями ст. 278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру.
Колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді стосовно того, що чинним КПК України на даний час не передбачено окремої процедури чи повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування щодо судового контролю за процедурою вручення повідомлення про підозру як окремого процесуального документу, однак передбачена можливість оскарження цього документу щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст. 277 КПК України.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає достатньо обґрунтованими доводи захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про те, що судовому контролю за досудовим розслідуванням підлягають всі його аспекти, зокрема і процедура вручення особі повідомлення про підозру.
Тому слідчий суддя, розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_7 та дійшовши висновків, які указані в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, оскільки у скарзі захисник вказував на аспекти порушення процедури вручення повідомлення про підозру, на що слідчий суддя був зобов`язаний дати мотивовану відповідь і зробив це, цілком обґрунтовано відмовив у задоволення скарги, вказавши, що в межах, визначених чинним КПК України, немає підстав для скасування повідомлення ОСОБА_9 про підозру, як процесуального документу, оскільки його зміст відповідає положенням ст. 277 КПК України та складене воно належною особою.
З огляду на це, проблематика аспектів щодо процедури вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру мають бути предметом дослідження судом при розгляді даного кримінального провадження по суті, а не на стадії досудового розслідування.
Таким чином, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 про повідомлення ОСОБА_9 про підозру, апеляційний суд вважає правильними.
На спростування доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 з доповненнями адвоката ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, крім іншого, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.
Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.
Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 , підозри, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
В даному випадку, з матеріалах справи вбачається, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 20.02.2020 року до ЄРДР за № 0001272, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст. 263 та ст. 257 КК України стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , який з 03.10.12 року зареєстрований в реєстрі адвокатів України.
Обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_11 та ОСОБА_13 направлений в суд на розгляд, а матеріали стосовно ОСОБА_9 , згідно постанови прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 25.09.2020 року, у зв`язку з переховуванням ОСОБА_9 від слідства, виділені в окреме провадження.
17.09.2020 року керівник Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_15 , відповідно до вимог ч.2 ст. 481 КПК України, доручив процесуальному прокурору відділу нагляду по боротьбі з організованою злочинністю ОСОБА_6 вручити адвокату ОСОБА_9 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 та ст. 257 КК України.
Як пояснив під час перегляду справи прокурор ОСОБА_6 , у зв`язку з реєстрацією місця проживання ОСОБА_9 на окупованій території Донецької області та відсутністю останнього за тимчасовим місцем проживанням в м. Києві, то відповідно до вимог ч.2 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру було вручено ним особисто матері ОСОБА_9 - ОСОБА_12 по місцю її роботи ( АДРЕСА_2 )
Процедури вручення повідомлення про підозру матері ОСОБА_9 - ОСОБА_12 зафіксована на відео, до ЄРДР внесені відповідні відомості.
Крім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_9 , який переховується від слідства, відомо про наявність підозри, оскільки на слідуючий день після її вручення матері ОСОБА_9 - ОСОБА_12 , ОСОБА_9 18.09.2020 року уклав угоду з адвокатським об`єднанням «Максимальний захист» про надання йому правової допомоги.
При таких обставинах, колегія суддів вважає, що повідомлення ОСОБА_9 про підозру здійснено у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним кодексом та його зміст відповідає вимогам КПК України.
Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих підозрюваному ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 та ст. 257 КК України, колегія суддів вбачає, що обґрунтованість підозри стосовно останнього, в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.
Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 необґрунтованих висновків слідчого або порушень норм КПК України не встановив.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисники підозрюваного ОСОБА_9 просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
ОСОБА_9 набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі з доповненнями, колегія суддів не вбачає, а тому в її задоволені слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 з доповненнями адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 лютого 2021 року про відмову в задоволенні скарги захиснику ОСОБА_9 - адвокату ОСОБА_7 про скасування повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст..257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146 КК України від 17 вересня 2020 року, в кримінальному провадженні № 0001272 від 20.02.2020 року - залишити без зміни.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4