Справа № 279/194/21
Провадження № 1-кс/279/483/21
У Х В А Л А
іменем України
11.06.2021 року

В С Т А Н О В И В :

Скаржник з підстав зазначених в скарзі просив визнати бездіяльність слідчого такою, що не відповідає вимогам КПК та зобов`язати старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 повернути майно.
Скаржник представник власника майна адвокат ОСОБА_2 та власник майна в судове засідання не з`явились. Надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Згідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасово вилученого майна. Так, таке майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст. 171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.01.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку на території земельної ділянки на якій знаходиться лісопільня, у приміщеннях виробничого призначення, інших нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання лісопродукції (в тому числі дошок, брусів тощо), без документів щодо їх походження, обладнання для обробки вказаної лісопродукції.
Встановлено, що вилучено 138 колод сироростущої породи "Сосна" з бірочним маркуванням та 13 кубічних метрів бруса довжиною від 03м. до 4м. в діаметрі 6*13, які належать ОСОБА_3 ..
Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно має статус тимчасово вилученого.
Представником власника майна та власником майна 18.02.2021 року старшому слідчому СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 було надано копії дозвільних документів на здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 та документи на походження лісопродукції (копії яких також надано до скарги).
Також 18.02.2021 року через канцелярію Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області було подано клопотання про повернення майна, однак до цього часу вилучене майно не повернуто, відповіді на клопотання не отримали, просить задовольнити скаргу та повернути вилучені речі.
В той же час, прокурор та слідчий в судове засідання не прибули, не надали належних та допустимих доказів, на підтвердження злочинного походження вилученого майна, того, що відшукана лісопродукція в ході проведення обшуку за вищевказаною Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16.01.2021 року, без документів щодо її походження.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування, не надано обґрунтованої оцінки щодо правового неповернення тимчасово вилученого майна і його подальшого тримання на території ДП "Олевський Лісгосп АПК". Судом не встановлено підстав вважати, що вилученене майно може бути предметом злочинного посягання, якеможе бути використана як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.19,ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі " Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".
При цьому слідчий суддя виходить із засад кримінального провадження, закріплених в статті 16 КПК України, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст.26 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення скарги.
Щодо вимог скаржника визнати бездіяльність слідчого СВ Коростенського РУП ГУ НП України у Житомирській області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна і його подальше тримання на території ДП "Олевський Лісгосп АПК" такою, що не відповідає КПК України, то в цій частині вимог слід відмовити, оскільки згідно зі ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого задоволити частково.
В іншій частині вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Коростенського
міськрайонного суду ОСОБА_5
копія згідно з оригіналом