ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/960/19 Номер провадження 11-кп/814/339/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 06.11.2019 вироком Котелевського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України,

відмовлено у задоволенні подання Котелевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення від відбування покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на відсутність підстав для задоволення подання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованого 19.11.2020, за наслідками досудового розслідування кримінального правопорушення, 18.06.2020 до суду направлено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 08.01.2020 за № 0000012 про вчинення ОСОБА_7 08.01.2020, 06.03.2020 та 13.03.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 15.10.2020 відносно ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 14.10.2020 за №0000244 за ознаками ч. 2 ст. 345 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 59 днів до 12.12.2020. Відповідно до ухвали слідчого судді ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого ним 13.10.2020.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання Котелевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення від відбування покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку відносно ОСОБА_7 .
Вважає, що судом неправильно застосовано норми закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд попри відсутність обвинувального вироку по кримінальним провадженням відносно ОСОБА_7 передчасно висловив думку про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину та дійшов висновку, що ОСОБА_7 є злочинцем, а отже він не підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням.
Зазначає, що ОСОБА_7 є обвинуваченим по кримінальному провадженню № 0000012 від 08.01.2020, яке знаходиться на стадії судового розгляду та розглядається в Миргородському міськрайонному суді Полтавської області. По кримінальному провадженню № 0000244 від 14.10.2020 ОСОБА_7 перебуває в статусі обвинуваченого, обвинувальний акт передано до суду.
Таким чином, на думку захисника, відносно ОСОБА_7 на дату закінчення іспитового строку не винесено обвинувального вироку суду, а тому посилаючись в ухвалі як на підставу для відмови у звільненні від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку на вчинення засудженим інших злочинів, за відсутності достовірних відомостей про ухвалення вироку, суд порушив гарантовані Конституцією України та міжнародними конвенціями права ОСОБА_7 .
Вказує, що у відповідності до ч. 1 ст. 78 КК України ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник та засуджений підтримали подану в інтересах останнього апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає її законною та обґрунтованою, просив залишити судове рішення без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи подання Котелевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення від відбування покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку відносно засудженого ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінально-процесуального законодавства цілком дотримався.

Так, 09.11.2020 до районного суду з поданням про звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 звернувся провідний інспектор Котелевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_9 , мотивуючи його тим, що іспитовий строк, встановлений засудженому ОСОБА_7 за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 06.11.2019 року закінчився 05.11.2020 і на час закінчення визначеного судом іспитового строку, особа не визнана винною у вчиненні злочину.

Однак, районний суд не погодився з такими доводами та відмовив у задоволенні подання, послався на те, що відповідно до подання органу з питань пробації про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, відносно ОСОБА_7 згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованого 19.11.2020, за наслідками досудового розслідування кримінального правопорушення, 18.06.2020 до суду направлено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 08.01.2020 за №0000012 про вчинення ОСОБА_7 08.01.2020, 06.03.2020 та 13.03.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 15.10.2020 відносно ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР 14.10.2020 за №0000244 за ознаками ч.2 ст.345 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 59 днів до 12.12.2020. Відповідно до ухвали слідчого судді ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого ним 13.10.2020.

Врахувавши наведене, районний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання провідного інспектора Котелевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 06.11.2020 ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину й покладено на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст. 165 Крімінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Згідно зі ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення,звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Як правильно зазначено районним судом, вказана стаття містить дві умови, обов`язкове дотримання яких і є підставою для звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку: 1) виконання покладених вироком суду під час застосування ст. 75 КК України обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; 2) не вчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 зазначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

При цьому не заслуговують на увагу заперечення захисника про те, що відносно ОСОБА_7 на дату закінчення іспитового строку не винесено обвинувального вироку суду, а тому посилаючись в ухвалі як на підставу для відмови у звільненні від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку на вчинення засудженим інших злочинів, за відсутності достовірних відомостей про ухвалення вироку, суд порушив гарантовані Конституцією України та міжнародними конвенціями права ОСОБА_7 , засад презумпції невинуватості.

Так, районним судом було констатовано лише факт перебування на розгляді районного суду обвинувального акту у кримінальному провадженні за вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення під час відбування ним іспитового строку та факт обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу як підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого також у період іспитового строку. Достовірність таких фактів захисником не оспорюється.

Колегія суддів вважає, що наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженого від покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи у скарзі щодо порушення судом першої інстанції засад презумпції невинуватості, оскільки у даному провадженні судом було встановлено лише факт наявності підозри у вчиненні засудженим кримінальних правопорушень під час відбування ним іспитового строку, що не впливає на законність рішення суду про відмову у задоволенні подання Котелевського РС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про звільнення засудженого з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили. При цьому судом не вирішувалося питання про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та наявність підстав для постановлення нового вироку щодо нього. Така позиція наведена у останній за часом ухвалі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №639/483/17.

Враховуючи викладене, рішення районного суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4