Справа № 464/2710/21
пр.№ 1-кс/464/812/21
У Х В А Л А

26 квітня 2021 року м.Львів

слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:
Ст.слідчий з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУДФС у Львівській області ОСОБА_6 як сторона кримінального провадження звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором відділу нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, шляхом позбавлення права розпорядження.

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що організована та очолювана ОСОБА_8 злочинна група, до якої входили ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 незаконно використовували знак для товарів і послуг, що завдало матеріальної шкоди ПАТ "Імперіал Тобакко Продакшн Україна" у особливо великому розмірі на загальну суму 2 788079,70 грн., незаконно зберігали з метою збуту та збували тютюнові вироби, а також незаконно виготовляли тютюнові вироби. В межах розслідування кримінального провадження винесено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , який володіє транспортним засобом ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 . З метою забезпечення цивільного позову просить накласти арешт на належне ОСОБА_5 майно шляхом заборони розпорядження.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просить таке задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, що відчужив автомобіль марки ВАЗ 2108 ще у 1996 році по дорученню. Того ж року згаданий автомобіль було викрадено у володільця, який відразу після крадіжки звертався до нього стосовно наявності дублікатів ключів. Показав, що йому не відоме міце знаходження цього автомобіля.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч.1 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000039 від 18.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.229, ч.3 ст.28 ч.1 ст.204, ч.3 ст.28 ч.2 ст.204, ч.1 ст.199 КК України.
Згідно вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може були накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

З урахуванням характеру кримінальних правопорушень, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, розміру завданої матеріальної шкоди, з метою забезпечення в подальшому цивільного позову, такий захід забезпечення кримінального провадження по відношенню до підозрюваного ОСОБА_5 є пропорційним втручанню у мирне володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільця майна не створює.

Враховуючи вищенаведене, внесене слідчим клопотання є достатньо обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК України, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме транспортний засіб марки "ВАЗ 2108" д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , з метою подальшого його збереження та відшкодування завданої даним кримінальним правопорушенням шкоди державі та юридичним особам, а також з метою забезпечення в подальшому цивільного позову - шляхом заборони розпорядження таким.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

В порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1